Elävät kuolleet pimeydessä vaeltaa
Auringonvalo ne kuihtumaan saa
Tähti pudonnut tuo yön iäisen
Tuo rakkaus valon katseeseen mustimpaan
Tähti kuollessaan Kaiken polttaa mukanaan
LOHIKÄÄRMEPRINSSI
MYSTEERI NIMELTÄ AARAVOS
KIRJA 7 PIMEYS
KAPPALE 9 NOVA
Kohtalo toimii oikullisesti.
Nova-terä oli esiäidilläni -
ja katosi sitten sukupolvien ajaksi, kunnes tarvitsimme sitä.
Ezran, en ole koskaan epäröinyt.
Olen ampunut nuolia maaliinsa ennen kuin ehdin edes ajatella sitä.
Mutta jokin tässä ei tunnu oikealta.
Tämä on tehtävä.
- Minun täytyy tappaa Aaravos. - Jospa hän halusi, että löydät miekan.
Hän kätki sen arvoitukseen mutta johdatti sinut sen luo.
Entä jos tämä on ansa?
Voi olla, mutta kohtaan hänet.
Ei nyt, Syötti.
Olen pahoillani. En voi luvata sitä.
Lux Aurea on niin kaukana.
Emme ehdi ajoissa.
Zym? Mitä tapahtuu?
Ei.
Ei! Callum, ei!
Kun se on tehty, hän tappaa minut.
Sinulla ei ole, mihin mennä. Ei kehoa, jota hallita.
Olet taas ansassa, ikuisesti.
Sen kohtalon valitsen.
Sen kirjoitan itselleni!
Ezran?
Avizandum, katso!
Tuo on poikamme!
Emme voi antaa hänen tehdä tätä.
Kiirehdi, Zym! Kiirehdi!
Ikkunasi sulkeutuu, pimeä maagi.
Toimi nopeasti, tai urhea kuningas ja lohikäärmeprinssi sinetöivät kohtaloni -
ja sytyttävät maailman tuleen.
Callum, et voi tehdä tätä!
On pakko. Ellen tee, kaikki kuolevat!
Liian myöhäistä.
Jos lausut loitsun nyt, sinä kuulut minulle.
Tietä voittoon ei ole.
Kaikki on ohi.
Olet oikeassa, ei ole.
Ei sinullekaan!
Koska uhraamme mitä tahansa pelastaaksemme maailman sinulta.
Sydämeni Xadian puolesta!
Avizandum, sinä päivänä, kun kuolit, annoit kaikkesi suojellaksesi poikaamme.
Tiedän, että se rakkaus elää yhä sisälläsi.
Jalot typerykset ovat joka tapauksessa typeryksiä.
Kuluipa siihen seitsemän tai 700 vuotta,
minun aikani tulee!
Claudia.
Sinun pitää mennä!
Voin auttaa! Voin…
En aio…
katsoa toisen tyttären kuolevan.
Claudia pakenee. Stella, auta heitä!
Pidän kiinni.
Tiedän.
No? Aioitko tehdä sen?
Tappaa minut? Siskosi?
En tiedä.
Olet siis luovuttanut suhteeni.
Voisin tappaa teidät.
Mutta… Olen yhä kiltti.
Olen yhä minä.
Tähti kuollessaan…
kaiken polttaa.
Hei, kaikki!
Siipieni alle!
Mitä saatte uhrauksillanne?
Hetken rauhaa, ennen kuin palaan maailmaan, jossa teitä ei ole.
Jossa ei ole arkkilohikäärmeitä.
Kuolemanne ei merkitse mitään.
Minä…
Pitäkää toisistanne kiinni.
Hyvästi, Azymondias.
Rakastan sinua…
Aaravos ajoi meidät ahtaalle. Olimme valmiit uhraamaan kaiken.
Kaiken.
Te ja minä, Callum, Rayla… Olimme luopua siitä, mitä olemme.
Arkkilohikäärmeiden ansiosta meidän ei tarvinnut.
He antoivat meille suuren lahjan. Mahdollisuuden elää.
Pyrkiä parempaan.
Se on meistä kiinni, Zym. Meidän on tehtävä parempi maailma.
Hei.
Olen miettinyt lelua, joka minulla oli, kun olit vauva.
Rakastin sitä eniten maailmassa,
ja sinä rikoit sen.
Ja sinä otat sen puheeksi nyt.
Olin raivoissani.
Sanoin, että vihaisin sinua ikuisesti.
Äiti sanoi, että saa olla vihainen, muttei saa antaa pahan olon jäädä.
Me tarvitsisimme toisiamme. Olemme veljiä.
Tarvitsen sinua yhä. Meillä on ollut vaikeaa, mutta toivon…
Minäkin tarvitsen sinua.
- Veljet. - Veljet.
Veljet.
- Mitä? - Sanoiko…
Ai puhunko? Joo. Tältä minä kuulostan.
Mitä?
Aaravos on poissa,
muttei ikuisesti.
Hän palaa seitsemän vuoden päästä.
Meidän on oltava valmiita, mutta elämän pitää jatkua.
Kuningas Ezran, ehkä nyt on aika jälleenrakentaa.
Ei.
Mitä?
On aika rakentaa jotain uutta.
Sinä sanot pottu, minä sanon peruna.
Se on pottu.
Sehän tässä oli asian ydin.
Älä edes mainitse vattuja.
Vadelma. Onhan tästä puhuttu.
- Katso. Jopa Gus on täällä. - Gus?
Maailmamme oli lopun partaalla, mutta selvisimme.
Nyt olemme uudessa alussa.
Tänään perustamme uuden kaupungin.
"Tässä oli raja, joka erotti meidät.
Rajan sijaan tästä kaupungista tulee silta,
paikka, jossa ihmiset ja haltijat voivat elää yhdessä ensi kertaa,
käsi kädessä."
Hetkinen. Jos kaupungin rakentavat haltijat ja ihmiset,
minulla on kysymys.
Kuka johtaa?
Aivan.
"Te."
Huono idea.
"Te kaikki johdatte.
Tässä kaupungissa jokaisella on ääni tulevaisuuttamme koskevissa päätöksissä."
Mietimme kaupungin nimeä.
Terrestrius keksi nimen, joka kuvaa sen henkeä.
Hei.
Olen Terry. Kuten hän sanoi.
Tervetuloa EvrKyndin kaupunkiin.
Tänne kaikenlainen väki on tervetullutta.
Pyrimme olemaan aina kilttejä toisillemme.
Utopiaa ei ole.
Mutta ahkeralla työllä, sinnikkyydellä ja kärsivällisyydellä -
voimme rakentaa paremman paikan.
Tervetuloa EvrKyndiin!
Minäkin kaipaan häntä.
Mietin vain,
missä hän mahtaa olla.
Seitsemän vuotta.
Hei.
Sanoin Ezranille, että tulet. Hän vaikutti vihaiselta mutta kuuntelee.
Olen täällä sinun armostasi.
Ansaitsen kohdata tekojeni seuraukset.
Hyväksyn tuomiosi.
Salamurhaajana olin vakuuttanut itselleni, että olin eräänlainen rauhantekijä.
Kieroutunut rauhantekijä, kai.
Uskoin, että harjoittamani tarkkuusväkivalta oli hyvä,
jopa välttämätön asia,
suuremman verenvuodatuksen estämiseksi.
Kun palasin Katolisiin ja näin silmäsi,
tiesin, että olin valehdellut itselleni.
Väkivallan tekoni oli kylvänyt pimeyden siemeniä,
suuttumuksen ja vihan siemeniä,
jotka kasvaisivat tuhatkertaiseksi väkivallaksi.
Näen nyt, että kannat sitä kipua sisälläsi.
Ja silti, armolla ja voimalla,
olet onnistunut johtamaan hyvyydellä.
Minut opetettiin hyväksymään, että olin jo kuollut,
jotta voisin toteuttaa synkkää työtäni pelotta.
Mutta…
En ole kuollut.
Olen elossa!
Minulla on perhe, jota rakastan.
Minulla on paljon menetettävää. Samat asiat, jotka vein sinulta.
Annan sinulle anteeksi.
En tiedä miten, mutta minun täytyy yrittää.
Kiitos, Ezran. Ja… olen pahoillani.
- Älä. Rakastan sinua, Rayla. - Minäkin rakastan sinua.
Kerro minulle, sanoiko isäni viimeisiä sanoja.
En ole varma.
Kun astuin huoneeseen, jouseni oli valmiina.
Mutta kun vapautin nuolen,
tapahtui jotain outoa.
Kuningas istui pöydän reunalla tuijottaen ulos ikkunasta.
Hän kääntyi minua kohti ja…
Mitä?
Hän kääntyi minua kohti ja vaakkui.
Tiedäthän…
En ymmärrä.
Anteeksi, kuningas Ezran, mutta sen kohtalokkaan yön jälkeen -
kiersi outoja huhuja.
Huhujako?
Pidin niitä kaukaa haettuina, mutta tämä muuttaa kaiken.
Meillä on lintu etsittävänä.
Kuka, mikä…
Callum?
Luotatko minuun?
Luotan.
Olemme melkein perillä.
Tuntuu kuin olisimme sillalla.
Jos käsket hypätä veteen, tämä ei pääty hyvin.
Kaiken tapahtuneen jälkeen halusin tehdä jotain sinulle vain huvin vuoksi.
Valmistelimme koko päivän tätä.
Olet ihan hölmö.
Kiitos. Siis kai. Tarkoitithan sitä hyvällä tavalla?
"Hölmö" voi olla kohteliaisuus tietyissä yhteyksissä.
Tiedätkö mitä sinussa rakastan?
Kaikkea.
LEOLAN VIIMEINEN TOIVE
Toivon, että pimeydessäkin
Surullisena
Peloissaan
Yksin
Jokainen lapsi tietäisi…
Sinua rakastetaan
Tekstitys: Teija Kuivalainen