Tidligere i Drageprinsen.
- Så Aaravos' plan er at tage Solkuglen og… - Dræbe Solen.
Vi kan ikke beskytte Solkuglen mod Aaravos,
men måske kan vi ødelægge den.
Kun én blandt alle Solildelverne kan klare det.
Vi samler Ærkedragerne. Hvis de kan holde Aaravos nede lidt,
kan jeg indespærre ham i den nye perle med havmagi.
Da din forfader døde, forsvandt sværdet i glemsel.
Hun tog dens hemmelighed med sig i graven.
Deres Majestæt!
DRAGEPRINSEN - MYSTERIET OM AARAVOS
BOG 7: MØRKE - KAPITEL 8: DØENDE LYS
Der er den! Solsmedjen!
Det vrimler med monstre!
Karim skal ødelægge Solkuglen, før det for sent.
Lige om lidt ved solopgang kommer Aaravos!
Få mig hen til kuglen og hold de væsner væk. Jeg klarer resten.
Husk, når besværgelsen er udført,
har du kun ét minut, før braget udsletter Lux Aurea
og alt, der befinder sig der.
Missilem-ignem!
Stella ignis!
Karim! Nu!
Dette går ikke længe.
Gør det, Karim!
Inferi. Ruptura…
Karim! Besværgelsen! Tænd den sidste rune!
Hvad er det, du venter på, Karim?
Titanen!
Han kommer!
Ja, han kommer.
Din modbydelige forræder, bedrager du os endnu en gang? Og så nu?
- Ødelæg kuglen, Karim! Eller jeg… - Eller du hvad, søster?
Dræber mig? Jeg er dit eneste håb! Dræb mig, og du dræber selve Solen!
Lux-tormento!
Jeg er Karim, den sande og retmæssige konge af Lux Aurea,
den største Ildmagiker i hele Xadia!
Ærværdige, inden du bevæger dig nærmere, så se godt på dét, du begærer.
Med et enkelt ord kan jeg fremmane den sidste rune, ødelægge Solkuglen
og dermed alle dine planer!
Men sådan behøver det ikke ende. Jeg beder dig blot om at lytte til mig…
Se, hvad der er blevet af denne verden.
Engang herskede der sublim orden, men nu hersker der bare kaos.
Hvis verden må brænde for at blive genfødt, så lad det ske!
Lad mig være din flamme! Sammen, Ærværdige, kan vi…
Kom så! Vi må af sted!
Zym, nej!
Solen er oppe. Vi er i sikkerhed indtil videre.
Jeg er ked af det. Jeg er så uduelig, jeg er så svag.
Gør jeg ikke noget, gør Callum noget frygteligt.
Vent.
Aaravos gav mig jo svaret. Han fortalte mig, hvordan jeg stopper ham!
Han gemte en hemmelighed i sine ord. Men vi har ikke meget tid. Kom.
Stjernerne har aldrig smilet over deres frembringelser.
Dette er en verden skabt af grusomme, følelseskolde hænder.
Den er blot et redskab for smerte, for pinsler.
At være til i denne verden er at lide.
Selv ikke døden er et tilflugtssted.
Lad de hævngerrige gøre Himlene sorte, og lad der være mørke!
Rex Igneous! Det er alt for længe siden.
Ikke længe nok, forræder!
Hvad er nu det? Et sølle menneske?
Hun er ikke noget almindeligt menneske.
Hun er den mest kraftfulde sortmagiker i hele Xadia.
Mit eneste lys i denne verden.
Hvad sker der?
Aaravos' plan, den evige nat.
Hvem er hun?
Min forfader.
Den Forældreløse Dronning. Hun tog kampen op med Aaravos,
indespærrede ham og tog en hemmelighed i graven.
Det fortalte Aaravos mig. Han troede ikke, jeg ville regne det ud.
Hun tog ikke bare sin hemmelighed med i graven, men selve sværdet.
Det er et rigtigt sværd.
Novasværdet, det eneste, der kan dræbe en Stjerneelver.
Nu må vi stoppe ham.
Du er glad for gaver, ikke sandt, Ærkedrage?
Jeg har en gave til dig.
En genforening med en gammel ven.
Avizandum, dragernes store konge.
Hvad har han gjort ved dig?
Hvorfor så tavs, Torden? Har du intet at sige efter alle disse år?
Jeg kan ikke se, hvad der sker.
Er det Rex Igneous? Nej, vent! Det er da umuligt!
Der er kun ét sprog, du nogensinde har forstået, ikke sandt?
Avizandum!
Zubeia, nej! Vent! Pyrrah, vi må efter hende!
Nej, det er for farligt! Stormen, monstrene… Vi må omgruppere.
Se på dig selv. Se, hvad du er blevet til.
En marionet for en Ærværdig.
Du var den mægtigste af os, Avizandum, du var konge!
Stop!
Zubeia!
Nej!
Hvad sker der?
Karim forrådte os, og nu er han død.
Og Solkuglen… Aaravos har den allerede.
- Og dette er den evige nat! - Men hvad gør vi så nu?
Alt afhænger nu af Callum.
Han kommer med en ny perle, og så indespærrer vi Aaravos.
Avizandum, det er mig, Zubeia! Er du der stadig, min elskede?
Kan du høre min stemme?
Stop, jeg vil ikke kæmpe mod dig. Find dig selv!
Har du helt glemt, hvem du er? Har du helt glemt mig?
Ser I med nu?
Claudia er derude.
- Det må hun være! - Vi må finde hende.
Os to. Måske er det ikke for sent at redde hende.
Hun er gået for vidt, vi kan ikke redde hende.
- Vi må stoppe hende. - Soren, du lovede!
Jeg ved godt, hvad jeg harpiks-svor, men se, hvad der sker.
Lad mig bryde mit løfte.
Hey! Callum, Runaan! Vi er her!
Godt klaret.
- Så kom du! - Her er jeg.
- Tak, du beskyttede ham. - Han har et godt hjerte.
Han vil gøre alt for beskytte denne verden.
- Og det må vi også. - Så fik I den? Perlen?
Rayla, tingene gik ikke helt, som vi havde forventet. Og sandheden er…
Kompliceret, men vi har, hvad vi skal bruge.
Vi er klar. Vi kan spærre ham inde. Vi skal bare derop.
Callum, der er lige én ting til. Noget andet, min bror har sagt.
- Endnu en profeti? - Måske.
Det hele er måske ikke sandt. Jeg ville helst ikke sige det, Callum.
- Men du bør nok vide det. - Sig det.
Når vi når den sorte stund,
vil én med mørke øjne redde os alle og vælge sin egen død.
Jeg forstår.
- Vi skal op i toppen af det tårn. - Det klarer vi.
- Vi er nået langt. - Ingen vej tilbage.
For Lux Aurea og for Katolis.
For hele Xadia.
Kom så.
Nå da! Det her er da blevet et tilløbsstykke.
Men virker det ikke bekendt?
Er det ikke alt sammen sket før?
Indbildske tåber, gang på gang begår I de samme fejl.
I ved, hvad der vil ske. Så kom, dræb mig!
I kommer til at udrydde jer selv og alle dem, I elsker.
Og hvad angår mig, kommer I blot til at sende mig tilbage til himlene.
I ved, det er nyttesløst, for om syv år og 19 dage
vil mine stjerner stå på linje,
og så vender jeg tilbage.
I kan ikke vinde!
Jo, vi kan vinde, og jeg ved hvordan.
Der er du jo. Jeg ventede, du snart ville vise dig.
Og hvad håber du på at stille op imod mig, lille magiker?
Jeg vil afslutte det her, spærre dig inde én gang for alle.
Jeg hopper ikke på det samme to gange.
Claudia sørgede for, at havheksen ikke kunne blande sig.
Åh nej, sort magi! Hvad i alverden skal jeg gøre?
Er det der din plan?
Den er håbløs, og du ved det.
Så snart du udfører besværgelsen, vil du være min.
Din krop vil blive mit hylster,
og jeg vil få min hævn over denne verden, med dig som redskab.
Det ved jeg.
Derfor har jeg en udvej.
Når besværgelsen er fuldført, dræber en Måneskyggelejemorder mig.
Hvad? Nej!
Så helten vælger at dø for at frelse verden.
Hvor uendeligt ædelt.
Men du har fejlbedømt din udpegede morder,
for din elskede er en lejemorder, der ikke kan dræbe.
Nej, ikke Rayla.
Nej, det må han ikke! Nej, Callum!
Når det er gjort, dræber han mig. Og så har du intet hylster at styre.
Du vil være fanget igen for evigt.
Det er den skæbne, jeg vælger! Den, som jeg skriver for mig selv.
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen