Tidligere i Drageprinsen.
Den Faldne Stjerne er tilbage i Xadia. Han vil indsvøbe hele verden i mørke.
At rejse så stor, som jeg er nu, kan medføre unødvendige risici.
En ildrubin. Med dem kan vi bygge våben og beskytte menneskenes riger.
Du udnyttede mig. Sådan behandler man ikke én, man elsker.
- Hvor er Terrestrius henne? - Han er gået.
De vil vende Måne-neksussen og slippe Mellemsfærens væsner fri.
Vi må stoppe hende, men uden at gøre hende fortræd.
Hvordan det?
Hun er drevet af kærlighed, især til sin familie.
- Hvad foreslår du? - Jeres mor.
DRAGEPRINSEN - MYSTERIET OM AARAVOS
BOG 7: MØRKE - KAPITEL 6: OMVENDT
Claudia, jeg har noget, jeg må tilstå.
Jeg har tænkt over Terrestrius' ord…
Jeg lyver aldrig,
men ofte deler jeg kun den halve sandhed.
Og i skyggen af den anden halvdel gemmer der sig muligvis noget usandt.
Okay. Skal du til at indrømme, du har løjet?
Da jeg fortalte dig om Mellemsfæren, hvor ånder med udeståender er fanget,
spurgte du, om din far var der…
Jeg sagde, det var muligt.
Men Claudia, hele sandheden er, at din fars ånd…
- Jeg tror ikke… - Jeg ved det.
Sidste gang jeg så ham, græd jeg.
Kunne knap se ham for tårer, men når jeg fokuserer,
når jeg genkalder hans ansigt, ser jeg, han havde lagt alt bag sig.
Han havde valgt en ny vej. Han havde fundet fred.
Min far forlod denne verden uden nogen udeståender.
Hvis du ikke tror, du finder ham,
hvorfor vil du så vende Måne-neksussen på vrangen?
Godt spørgsmål.
- Besvar du det. - Hvad?
Hvorfor gør du det?
Det er, som jeg har sagt, tingenes såkaldte "kosmiske orden",
som elverne og dragerne har bestemt den, der må omstyrtes.
Men hvorfor?
Jeg må høre hele din sandhed, om den så er gemen…
Hvorfor ønsker du det?
For Leola, min søde, lille pige.
De straffede hende for en uskyldig fejl.
Et barn dømt til døden for at beskytte deres dyrebare kosmiske orden.
Så det er alt kun passende, at jeg virkeliggør deres frygt,
den store opløsning…
- Farmand! - I Leolas navn.
Jeg ønsker at se dem lide.
Fordi de stak et sår så dybt i mig,
at det aldrig vil heles…
At overleve sådan et sår er at lide for evigt,
og jeg ønsker, at de tager del i den lidelse.
Jeg ønsker at se dem lide.
Okay, kom med mig.
Den Faldne Stjerne er tilbage, han er i Xadia.
Han vil indsvøbe hele verden i mørke, min bror Kosmo så det hele i sine syn.
Hvad? Men Himmelvogterelverne bevogtede Aaravos' fængsel, Perlen!
Kom nogen til Det Iskolde Nord…
Jeg tror, den rigtige Perle altid har været i Katolis.
Hvad? Nej, det er umuligt.
Perlen, I bragte til Stjerneskraberen, var lavet af slik.
- Vi spiste den. - Af slik? Men det betyder…
Jeg fik ikke udskiftet Perlen med kopien. Den er i Katolis.
Ja.
Jeg har fejlet. Jeg har formået at fejle. Det her er min skyld.
Callum, det er ikke din fejl. Du må være blevet styret af Aaravos.
Skulle dét gøre det bedre? Det gør det bare værre!
- Det er ikke din skyld. - Selvfølgelig er det dét.
Havde ikke jeg taget fejl, ville Aaravos være indespærret.
Jeg er grunden til, han slap ud foran os, mens vi alle troede, det endelig var slut!
Stop nu. Vær sød at høre på mig.
Vi har bare siddet og spist dessert!
Hvad, hvis jeg på en eller anden måde kunne have stoppet ham?
- Nej! - Hvad er der galt?
Ikke noget, jeg er bare nødt til at være for mig selv.
Manus pluma volantis!
Callum!
Vent. Der er noget, der ikke stemmer.
Kom frem! Jeg ved, I er der!
- En mindre ubelejlighed. - Lad mig.
Nå, hvad er det her så? En slags sidste opgør?
Vi vil ikke kæmpe mod dig. Terry fik os til at love ikke at gøre dig noget.
Det er lidt for sent.
- Din tur. - Min tur til hvad?
Jeg har lagt sværdet fra mig. Og nu lægger du staven fra dig.
- Fars stav. - Nej, den er min nu.
Og jeg har ting, jeg skal.
Mor?
Hvad har jeg gjort? Og hvad gør jeg nu?
Hallo?
Er der nogen?
- Jeg sagde, jeg ville være alene. - Nej, du sagde du måtte være for dig selv.
Det her tæller vel?
Claudia, du er blevet en smuk, ung kvinde. Og så voksen.
Men jeg ser stadig min lille pige.
Jeg vil holde om dig og kramme dig. Men jeg er bange for, jeg…
Det fortjener jeg ikke.
Men du skal vide, at dét at forlade dig og Soren
er det sværeste, jeg har gjort.
Hver eneste dag har jeg fortrudt det. Jeg er aldrig holdt op med at elske jer.
Hvilken mor kan dog… Jeg skulle være blevet!
Din far passede på dig,
men måske kunne jeg have forhindret dig i at vælge den her
mørke sti.
Nej! Det er ikke virkeligt! Du er her ikke.
Jeg udførte ritualet i Stjerneskraberen, fyldte mørket i mig med lys!
- De sagde, jeg var renset for sort magi. - Det er du.
Du har ikke skabt mig, jeg er en del af dig.
- Men jeg vil ikke have, du er her. - At du er her?
Jeg mente ikke mig-dig, men dig-dig.
- Mig? - Ja.
- Mig. - Nej!
- Hvad? Jeg snakker med mig selv. - Ja, det gør jeg…
- Nå, men hvordan er bogen? - Hvad?
Sidst sagde du, at skæbnen er en bog, man selv skriver. Hvordan er dette kapitel?
Ikke fedt.
Du må ikke dømme dig selv så hårdt. Du var yngre før, og naiv.
Du kan stole på mig nu, stole på dig selv.
Det skal du ikke sige. Du er ikke mig, jeg er ikke dig.
Du er forkvaklet og langt ude. Jeg bliver aldrig dig!
Jeg har forstået, du hader mig.
Men vi kender sandheden. Det er kun mig, der kan redde dem.
Claudia, jeg ved, der er gået mange år.
Jeg har forvoldt dig så meget smerte.
Men jeg tænker, om du mon på nogen måde,
måske bare ét minut, én time ad gangen
vil give mig en chance til at fortjene din tilgivelse?
Læg din stav fra dig, Claudia. Lad din mor omfavne dig.
Du ligner dig selv, nøjagtigt som jeg husker dig.
Alt for nøjagtigt. Umbra dolor!
Hvor dum tror du, jeg er?
Brugte du det gamle portræt, Soren har?
En perfekt illusion, bare lidt forældet.
Nej!
Janey, bliv hos mig! Lujanne, kæmp!
Ingen ligner sig selv på en prik efter 15 år. I skulle tilføje lidt patina.
Det gør ondt, jeg må standse blødningen.
- Hvad har du gjort? - Dømmer du mig, kaptajn Renhjerte?
Jeg dømmer dig ikke, jeg elsker dig!
Det kan jeg se! Tænk, du kunne være så lumsk!
- Kom så, åbn øjne! - Allen, vi må holde hende vågen.
Troede du, det ville stoppe mig?
Jeg troede, du ville se noget, dit hjerte har mistet, og stoppe dig selv.
Kan du vende hende på siden? Jeg vil prøve at lukke såret.
Nej.
Nej!
Godt klaret, Claudia.
Vi fortsætter.
Og nu vender vi Måne-neksussen på vrangen.
Hvis du elsker dem, Rayla, Ezran, dem alle, vil du ofre alt for dem.
Det gør jeg. Og det vil jeg.
Også din sans for rigtigt og forkert.
Umuligt. Forstår du ikke? Rayla elsker mig!
Og hun tror på mig! Denne version af mig.
Elsker du hende, må du være den Callum, der kan redde hende. Hvad end der kræves.
Om det så bliver farligt, om det så bliver gement.
Der må være en anden udvej. En anden udvej uden dig.
Hvis du er så sikker, hvorfor gemte du så den forheksede mønt?
Hvad?
Da Runaan kom ud, lagde du mønten i lommen. Du kunne få brug for den…
Hvis alt andet slog fejl, kunne du måske få brug for mig.
Jeg får ikke brug for dig.
Der er en vej ud med gode væsner, der handler godt og tappert.
Mennesker, elvere og drager, der gør det rigtige! Jeg har en plan.
Spiritus clavis aperta!
Mors spiralis!
Intus foris!
Du ved, hvad der bliver det næste. Hvad jeg har brug for, du gør.
Der er stadig en trussel, vi er nødt til at eliminere.
Ja. Du bærer på Shiruakhs sidste skæl.
I mit fravær vil det beskytte dig.
Det er forbi nu.
Denne form er blot et hylster.
Lujanne! Kommer du dig, min elskede?
Det er intet, som én af dine magiske massager ikke kan kurere.
Gå! Få Lujanne i sikkerhed.
Jeg rejser mig på ny.
Burde vi finde ham? Magikeren må være oprevet over nyheden.
Callum er stærk. Han er oprevet, men kan kæmpe sig igennem det.
De små kræ her er lige så vise, som de er bedårende.
Der er han!
Callum!
- Er du okay? - Ja, bedre end okay. Jeg har en plan.
Jeg fortæller dig alt, hvad Kosmo så i sine syner.
Åbn ild. Nu!
Igen!
Fyr!
Nu, nu, nu!
Igen! Fokuser på hans højre side! Fyr!
Anden fase! Fyr! Nu!
Tredje fase! Nu, nu, nu!
Stram kæderne! Kom!
Vi er ikke bange for dig.
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen