Liv och död i mörkret får liv.
Vissnar, förvrids, i solens ljusa frid.
Då frambringar den fallna den eviga nattens tid.
Kosmo.
Hallå? Är det nån där?
Vakna.
Du var i trans och drömde igen. Du reciterade den läskiga dikten.
Det är ingen dröm. Det är vad som kommer att ske.
Vad betyder det? "Liv och död", "den eviga natten"?
- Att den fallna har återvänt. - Nej. Nån måste göra nåt!
Ingen kan göra nåt. De vet inget.
De vet inget.
Drakarna och alverna.
Alla högmodiga dårar,
förblindade av det brännande ljuset från sin egen självrättfärdighet.
De håller huvudet högt
och de kommer att falla hårt.
DRAKPRINSEN MYSTERIET AARAVOS
BOK 7 - MÖRKER KAPITEL 1: LIV OCH DÖD
Ethari? Förlåt att jag stör så tidigt.
Det är nåt… Det är nåt du borde se.
Det är hans, inte sant? Hans lotus. Runaan måste vara vid liv.
Nej, det är omöjligt.
Förtrollningen har försvagats så lotusen flyter.
Han är borta.
För gott.
Jag vill inte vila.
Var tålmodig. Du har bara varit tillbaka i denna värld en kort tid.
Du behöver återfå din styrka.
Det jag behöver är att återvända till Silverlunden omedelbart.
Till Ethari.
Snart, Runaan. Det lovar jag. Men Lujanne har rätt.
- Snälla, försök. - En alv behöver sin vila.
Vänta inte på oss, Callum. Jag vet att du oroar dig för Katolis.
Det är mycket rök. Så mycket att man känner lukten av elden ända hit.
- Jag är rädd att nåt hemskt har hänt. - Jag vet. Därför måste du dit.
Jag är nog också orolig för
att du återvänder till Silverlunden utan mig.
- Jag vill inte att vi skils åt igen. - Du är fast med mig nu.
Fast, säger jag.
Som två adoraborrar som kramas en kall dag.
Gå. Jag ger mig inte av inte utan dig.
När Runaan orkar kommer vi till dig i Katolis. Jag lovar.
Manus Pluma Volantis.
Okej…
Du är tillbaka i världen.
Claudia höll sitt löfte. Det är kanske dags att vi går.
Du ser kompetent ut. Du klarar dig säkert nu.
Ni är inte skyldiga mig nåt. Men Claudia, du har min eviga tacksamhet.
- Jag tror att du har en fråga. - Jag måste fråga…
Han är borta.
Men är han verkligen borta? Du hjälpte mig få tillbaka min far förut.
Kan vi inte göra om det? Även om det bara är för 30 dagar?
Förra gången kunde vi bevara hans kropp i en nebulapuppa.
Det är för sent för det.
Men det finns en sak.
När nån dör av ett stort trauma och med ouppklarade affärer
kan de fastna på en plats mellan liv och död.
På en plats som kallas Mitt-emellan.
Vad menar du? Tror du att min pappa är där?
Det är möjligt.
Varför gör du så här? Får henne att hoppas?
Jag svarade bara på hennes fråga.
När din pappa lämnade oss hade han förändrats.
Han fann frid. Han fann sin sanning.
Det är svårt att förlora honom, men det är dags att släppa taget.
- Det är dags att sörja. - Tänk om han är fast i Mitt-emellan?
Borde vi inte kolla om han är det?
Nej.
Hur är det möjligt?
Åh nej…
Nej!
Jag…
Jag är så ledsen. Jag försökte skydda vårt hem, allas hem.
Men det fanns…
- Soren, vad hände? - Det fanns inget jag kunde…
Det fanns inget jag kunde göra.
Det fanns inget…
Man kan ta sig till Mitt-emellan genom Nexusmånen.
Det går att skapa en portal dit.
Men att få ut en förlorad ande därifrån är lite knepigare.
Vi behöver en mån-ursprungssten.
Det kan ta oss 100 år att hitta en.
Eller också kan vi skapa en.
Vi väljer planen som inte tar 100 år.
Då krävs en mycket sällsynt ingrediens
som bara finns på en plats där enhörningar en gång levde:
De oskyldigas trädgård.
Vänta, jag har varit där. När jag var barn!
- Jag hade en magisk karta. - Du upphör aldrig att förvåna mig.
Jag hade kartan i ett hus som tillhört min fars lärare.
- Huset kallas "Det gåtfulla huset". - Då ska vi hitta kartan.
Vi skaffar allt till ursprungsstenen.
Och sen kastar vi om själva Nexusmånen.
Titta.
- Jag var rädd att du hade dött i attacken. - Inte en chans.
- Jag skulle berätta för dig om jag dog. - Nej. Det skulle du inte.
Okej…
Just ja. Jag skulle ju vara död.
Corvus. Kom igen.
Vad… Vad har hänt?
Du måste berätta om dina förutsägelser.
Det är snarare verkligheter som inte inträffat ännu.
Den fallna är tillbaka.
Han tänker släppa in de döda i de levandes värld.
- Ingen kan stoppa honom. - Du sa att de inte vet om det.
Vi måste berätta för magikern och krigaren.
Nej, jag förbjuder er.
Även om förloppet kan förändras, så är det inte vår uppgift som himlaalver.
Inte vår uppgift? Hörde du inte vad vi sa?
Vi är iakttagare. Observatörer.
Himlen röjer sina hemligheter
för att vi avlägger ett heligt löfte om att aldrig blanda oss i.
Tja…
Jag har inte lovat nåt.
Kolla vad jag hittade.
Den är lite svedd, men förutom det passar den en kung.
En kung av vad? Kungen av aska?
Förlåt, jag försökte bara vara positiv.
Nej, du har rätt.
Tack, Soren.
Förlåt att jag frågar när ni bär på en enorm smärta och sorg,
men vem bär ansvaret för det här?
En drake.
Dagen var mulen.
Plötsligt kom en gyllene best flygande och sprutade eld på oss.
Det var nog Sol Regem. Han var drakarnas kung och är så bitter och arg.
Han hatar människor.
- Vi måste förgöra Sol Regem. - Han ska ha setts i Gravarnas dal.
- Vart tog han vägen sen? - Jag vet inte.
Jag ska hitta honom.
Jag vet att du är arg, men rusa inte in i faran innan vi vet mer.
Kung Ezran, låt mig resa till Gravarnas dal och ta reda på vart han tog vägen.
Callum, följ med Corvus. Vi måste göra nåt.
Kung Ezran, jag är så ledsen för det som har hänt ditt folk.
När du ger ditt rike tryggheten och hoppet åter, så har du mitt stöd.
Tack, drottning Anya.
Att resa i den här storleken kan innebära onödiga risker.
Vad då för risker? Du är enorm.
- Och jag trodde att du var odödlig. - Nästan.
I denna värld finns bara ett hot mot min dödliga form: en stordrakes bett.
Med tiden ska mina gamla fiender bli varse mig.
Men just nu är det bäst att vara lite mindre iögonfallande.
Här borta.
En stjärnalv är kanske för bländande? Kanske en annan form.
En himlavingalv? Fjädrar är fantastiska.
Månskuggealv. Så mörk och skrämmande.
Tidvattensalver har en viss nautisk elegans.
Soleldsalv, alltid het.
Eller jordblodsalv? Såna gillar ju du, Claudia.
Runaan?
Jag ger mig av. Det är två år sen jag såg Ethari.
Jag lovade alven jag älskar att alltid återvända till honom.
Han ska inte behöva vänta en enda minut till.
Okej, men du måste äta nåt innan vi går.
Jag vet. Lujanne kommer med en illusionsformel för maskarna.
Hon kan få dem att smaka vad du vill.
Inte en enda minut till.
- Vi måste hämta upp Callum i Katolis. - Katolis?
Är det nödvändigt?
Jag lovade människan jag älskar det.
Jag…
Jag förväntade mig att leta ledtrådar till vart draken flög sen.
Men han flög ingenstans.
- Han är borta. - Men nåt är konstigt, Callum.
Den där ön. Den var inte här förut.
Är du säker? Jag är rätt säker på att ön var här. Eller hur?
Callum, jag lägger märke till små detaljer.
Jag kan se om en fluga haltar. Det fanns ingen ö, och nu finns det en.
Vad kan det betyda?
Hjälp. Hjälp mig.
- Vilken vänlig ung man. - Mår du bra? Hur fastnade du här?
Jag kom för att se den fallna drakens döda kropp.
Det ondskefulla monstret förstörde våra liv.
Dödade min dotter.
Åh nej. Jag är så ledsen. Kan jag hjälpa dig på nåt sätt?
- Kan vi hjälpa dig till din familj? - Nej.
Härifrån klarar jag mig.
Men jag kanske får återgälda din vänlighet?
Det är inte mycket, men det är allt jag kan erbjuda, Callum.
Vänta. Han sa aldrig sitt namn.
Nej. Det gjorde han inte.
Varför skulle det vara nödvändigt? Han är Katolis ärkemagiker.
Alla vet vad han heter.
Behåll äpplet.
Jag beklagar din dotters död.
- Så han är död? Är du säker? - Våra fynd är otvetydiga.
Sol Regem är borta och kommer aldrig tillbaka.
Då så. Då finns det inget mer att göra här.
Vi slår läger. I morgon reser vi till Banther-stugan.
Den blir vårt tillfälliga högkvarter. Vi ska hitta ett sätt att gå vidare.
Hej, Rayla.
- Jag är så ledsen. - Jag också.
- Men vi är starka. Vi bygger upp allt. - Jag ska hjälpa till.
Du.
Vakna, sömntuta. Vi är här.
Rayla?
- Skönt att du är här. - Runaan mår bra.
Han är fast besluten att återvända till Silverlunden.
Du!
- Det är du! Det här är ditt fel! - Ezran! Han har varit borta i två år.
Allt förändrades dagen du kom. Du dödade min far.
Ez, vänta. Lugna ner dig. Andas lugnt.
Andas lugnt?
Soren, grip honom!
Snälla Ezran, vi kan väl prata om det här?
Ursäkta, varför är alla så oberörda? Varför är det ingen som ifrågasätter nåt?
Är inte du alven som dödade min far, kungen av Katolis?
Det är jag.
- Vad gör du här, syster? - Jag trodde att du visste allt.
Det funkar inte så.
Det räcker inte för mig att se på världen. Jag vill göra skillnad.
Jag älskar dig, bror.
Det är så ljust!
Astrid!
Jag ska hitta magikern och krigaren, och jag ska varna dem.
- Jag reser till Katolis. - Vänta.
Innan du ger dig av ska jag berätta allt jag vet. Allt jag har sett.
Undertexter: Susanne Sparv