Døden lever, i mørket blomstrer.
De visner og vrir seg i solens sanne lys, men den falne bringer den evige natt.
Kosmo.
Hallo.
Er det noen der inne? Våkn opp!
Du var i en transe og drømte. Du resiterte det skumle diktet.
Det er ikke en drøm, Astrid. Det er det som skal skje.
Hva betyr alt sammen? Døden lever, evige natt?
Den falne har returnert.
Noen er nødt til å gjøre noe.
De kan ikke, de vil ikke, de vet ikke.
De vet ikke.
Dragene og alvene.
Alle de arrogante tåpene
blendet av et brennende lyset av deres egen selvrettferdighet.
De står på en pidestall, og de skal falle hardt.
DRAGEPRINSEN
AARAVOS-MYSTERIET
KAPITTEL 1 DØDEN LEVER
Ethari? Jeg er lei for at jeg forstyrrer deg så tidlig.
Det er noe du burde se.
Det er hans lotus. På et eller annet vis må Runaan være i live.
Nei, det er ikke mulig. Fortryllelsen er svekket og nå flyter lotusen.
Han er borte.
For alltid.
Jeg vil ikke hvile.
Tålmodig. Du har bare vært tilbake i denne verdenen en kort stund.
Du må samle opp krefter.
Det jeg trenger er å returnere til Sølvskogen umiddelbart.
Til Ethari.
Snart, Runaan, jeg lover. Men Lujanne har rett.
- Vær så snill, bare prøv. - En alv trenger hvilen sin.
Ikke vent på oss, Callum. Du er bekymret for Katolis.
Det er så mye røyk at man kan lukte brannen helt opp hit.
- Jeg er redd noe forferdelig har skjedd. - Jeg vet det. Derfor må du dra.
Jeg er også redd for at
du drar tilbake til Sølvskogen uten meg. Jeg vil ikke miste deg igjen.
Callum. Du er låst til meg nå.
Låst, sier jeg. Som to adoraburrer som koser på en kald dag.
Bare dra. Jeg drar ikke uten deg.
Så snart Runaan er bedre, finner vi deg i Katolis.
Jeg lover.
Manus Pluma Volantis.
Ok. Vel, du er tilbake i verden, og Claudia holdt løftet sitt til deg.
Vi burde gå våre egne veier. Du virker i stand til det. Du klarer deg.
Dere skylder meg ingenting.
Jeg står i gjeld til deg, Claudia. Min evige takknemlighet.
- Jeg merker at du har et spørsmål. - Jeg må spørre.
Han er borte. Men er han borte-borte?
Du hjalp meg å bringe faren min tilbake,
kan vi ikke gjøre det én gang til? Selv om det bare er for 30 dager?
Forrige gang bevarte vi kroppen i en nebula-krysalis.
Det er for sent for det nå.
Men det er én ting.
Når noen dør med et stort traume og med uforrettet sak,
så kan de bli fanget i et sted mellom liv og død.
Et sted som kalles Mellomstedet.
Hva er det du sier? Tror du at faren min er der?
Det er mulig.
Hvorfor gjør du dette? Hvorfor gir du henne håp?
Jeg svarte kun på spørsmålet.
Da faren din forlot oss, var han en endret mann.
Han fant fred. Han fant sin sannhet.
Det er hardt å miste ham, men det er på tide å la ham dra og tid for å sørge.
Hva om han er fanget i Mellomstedet? Burde vi ikke sjekke det og være sikre?
Nei!
Hvordan er det mulig?
Nei.
Jeg er lei for det.
Jeg prøvde å beskytte hjemmet vårt, alles hjem, men det var…
- Soren, hva skjedde? - Det var ingenting jeg kunne gjøre.
Det var ingenting…
Man kan gå inn i Mellomstedet gjennom Nexusmånen.
Det er måter å lage en portal inn,
men å få ut en fortapt sjel er litt vanskeligere.
Vi trenger en måne-primærstein.
Å finne en, kan ta oss hundre år.
Eller så kan vi lage en.
Vi velger den planen som ikke tar hundre år.
Det krever en sjelden ingrediens
som bare finnes et sted der enhjørninger en gang vandret:
De uskyldiges hage.
Vent, der har jeg vært, som barn.
Jeg hadde et magisk kart.
Du slutter aldri å overraske meg.
Jeg hadde kartet i det forlatte huset til faren min sin lærer.
Et herskapshus som het Puslehuset.
Da finner vi kartet, får tak i det vi trenger for å lage primærsteinen
og så omvender vi selve Nexusmånen.
Hei.
Jeg var redd du hadde blitt drept.
Absolutt ikke. Jeg hadde så klart fortalt det hvis jeg var død.
Nei, det hadde du ikke.
Akkurat, fordi jeg hadde vært død.
Corvus. Kom igjen.
Hva skjedde?
Fortsett. Du må fortelle om spådommene.
De er ikke spådommer, men virkeligheter som gjenstår å skje.
Den falne har gjenoppstått.
Han planlegger å slippe de døde inn i de levendes verden.
- Ingen vil stoppe ham. - Fordi de ikke vet hvordan.
Vi må advare magusen og krigeren. Vi må fortelle det.
Nei, jeg forbyr det.
Selv om det kunne endres, er det ikke vår sak.
Det er ikke vår kultur som himmelvokteralver.
Ikke vår sak? Hørte du ikke hva Kosmo og jeg sa?
Vi er voktere. Observerere. Himmelen avslører sine hemmeligheter
fordi vi har avlagt løfte om at vi aldri skal involvere oss.
Vet du… Jeg ga aldri det løftet.
Hei, se hva jeg fant.
Den er litt rufsete, men utover det er den en konge verdig.
Konge av hva? Kongen av aske?
Beklager, jeg bare prøvde å være positiv.
Nei, du har rett.
Tusen takk.
Tilgi meg for å spørre mens alle bærer på lidelse og sorg, men…
- Hvem er ansvarlig for dette? - En drage.
Det var en skyet dag.
Plutselig drev en gyllen skrekk over oss og sprutet ut et inferno av ild.
Det må ha vært Sol Regem. Han var konge over dragene og er både bitter og sint.
Han hater mennesker.
Vi må finne Sol Regem og ødelegge ham.
Det ble observert at han landet i Gravenes dal.
- Hvor dro han etter det? - Jeg vet ikke.
Det skal jeg finne ut av.
Jeg vet du er sint, men la oss ikke løpe rett inn i faren før vi vet mer.
Kong Ezran, tillat meg å dra til Gravenes dal og finne bevis
og hvor han dro.
Callum, du drar med Corvus. Vi er nødt til å gjøre noe.
Kong Ezran. Jeg er så lei meg og knust på dine vegne og folkets vegne.
Når du leder kongeriket ditt tilbake til trygghet og håp,
så har du min støtte.
Takk, dronning Aanya.
Å reise i denne størrelsen kan bety unødvendige risikoer.
Hvilke risikoer? Du er diger. Og jeg trodde du var udødelig.
Nesten. I denne verden er det bare én trussel mot mitt dødelige fartøy,
en erkedrages bitt.
Med tiden vil vi få oppmerksomhet fra gamle fiender,
men for nå er det bedre å være litt mindre iøynefallende.
Her borte.
Stjernealv er kanskje litt for glitrende. Syns dere ikke?
Kanskje en alternativ form?
Himmelalv? Fjærene er så vakre.
Måneskygge? Så mørk og dyster.
Tidevannsalver har en viss nautisk panasje.
Solstormalv, alltid heit.
Eller Jordblod? Jeg vet du liker Jordblod, Claudia.
Runaan?
Nå drar jeg. Det er to år siden jeg har sett Ethari.
Jeg ga et løfte til alven jeg elsker om at jeg skulle komme tilbake,
og jeg lar ham ikke vente ett minutt lenger.
Ok. Du må i det minste spise før vi drar.
Jeg vet. Ingen fare. Lujanne skal gjøre en illusjonsformel.
Tenk på mat du savner. Hun får det til å smake som hva du vil.
Ikke ett minutt lenger.
Vi må stoppe på veien og finne Callum i Katolis.
Katolis?
Er det nødvendig?
Ja, jeg ga en jeg elsker et løfte.
Jeg…
Jeg forventet å se etter spor for å finne ut hvor dragen dro.
men han dro ingen steder etterpå.
- Han er borte. - Men det er noe rart, Callum.
Den øya var ikke der tidligere.
Sikker? Jeg er ganske sikker på at den øya var her. Ikke sant?
Jeg legger merke til de minste detaljer.
Jeg ser om benet på en flue er knekt eller bristet.
Det var ingen øy. Nå er det en øy.
Men hva kan det bety, da?
Hjelp meg.
- For en snill ung mann. - Går det bra? Hvordan satte du deg fast?
Jeg kom for å se den falne dragen. For å se ham død.
Det onde monsteret ødela livene våre.
Drepte min datter.
Å nei. Jeg kondolerer.
Kan jeg hjelpe deg med noe? Skal vi følge deg til familien din?
Nei.
Jeg klarer meg herfra,
men kanskje du tillater meg å gjengjelde vennligheten din.
Det er ikke mye, men det er alt jeg har å tilby, Callum.
- Vent. Han fortalte deg aldri navnet sitt. - Nei. Det gjorde han ikke.
Det trengte han jo ikke. Dette er høymagusen av Katolis.
Vi kjenner alle navnet hans.
Behold eplet ditt.
Jeg er lei meg for det med datteren din.
- Så han er død? Er du sikker? - Man kan ikke ta feil av det vi fant.
Sol Regem er borte. Han kommer aldri tilbake, Ezran.
Da så. Da er det ikke mer som kan bli gjort.
Vi setter opp leir. Send beskjed om at vi reiser til Banther-hytta i morgen
og gjør den til midlertidig hovedkvarter. Vi skal finne en måte å gå videre på.
Hei, Rayla.
Jeg er så lei for det.
Jeg også. Men vi er sterke. Vi bygger det opp igjen.
Jeg vet, og jeg hjelper til.
Hei.
Hei, våkn opp, syvsover. Vi er framme.
Rayla?
- Jeg er glad du er her. - Det går bra med Renaan.
Han er rystet, men fast bestemt på å dra til Sølvskogen.
Du!
- Det er deg. Dette er bare din feil. - Ezran. Han har vært borte i to år.
Alt endret seg dagen du kom. Du drepte faren min.
Vent! Kan du bare roe deg ned? Trekk pusten dypt.
Trekke pusten? Soren, arrester ham!
Ezran, vær så snill. Kan vi snakke om dette?
Beklager. Hvorfor er dette greit for alle?
Hvorfor stilles det ikke spørsmål? Hva skjer?
Er du ikke alven som drepte min far, kongen av Katolis?
Det er meg.
Søster. Hva gjør du her?
Vet ikke du det? Jeg trodde du visste alt.
Det er ikke sånn det fungerer.
Det er ikke nok å bare se på. Jeg vil utgjøre en forskjell.
Jeg er glad i deg.
Det er så lyst.
Astrid?
Jeg skal finne magusen og krigeren, og jeg skal advare dem.
- Jeg reiser til Katolis. - Vent. Før du drar,
vil jeg fortelle deg alt jeg vet. Alt jeg har sett.
Tekst: Mari Hegstad Rowland