Døden i live I mørke trives
Solens lys Skal deres liv fordrive
Med Den Faldne Vil natten komme og blive
Kosmo!
Hallo? Er der nogen? Vågn op!
Du var langt væk og drømte igen. Reciterede det skræmmende digt.
Det er ingen drøm, Astrid. Det er fremtiden. Det vil ske.
Hvad betyder det? "Døden i live, natten der bliver"?
- At Den Faldne er tilbage. - Nej. Nogen må gøre noget!
De kan ikke. De vil ikke. De ved det ikke.
De ved det ikke.
Dragerne og elverne. Alle de arrogante fjolser
blændet af det svidende lys fra deres egen selvretfærdighed.
Højt på strå, og hårdt og dybt vil de falde.
DRAGEPRINSEN - MYSTERIET OM AARAVOS
BOG 7: MØRKE - KAPITEL 1: DØDEN I LIVE
Ethari? Jeg er ked af at forstyrre dig så tidligt.
Men der er noget, du skal se.
Det er hans, er det ikke? Hans lotus. Runaan må jo være i live.
Nej, det er bare ikke muligt.
Forhekselsen er svækket, og nu flyder lotussen.
Han er borte.
For altid.
Jeg vil ikke hvile mig.
Rolig nu.
Du har kun været tilbage i denne verden ganske kort. Du må samle din styrke.
Jeg må tilbage til Sølvlunden lige med det samme.
Til Ethari!
Snart, Runaan, det lover jeg. Men Lujanne har ret.
- Kom nu. Bare prøv. - En elver har brug for hvile.
Vent ikke på os. Jeg ved, du er bekymret for Katolis.
Der er vildt meget røg. Så meget, at man kan lugte ilden helt heroppe.
- Der er måske sket noget frygteligt. - Ja, derfor må du afsted.
Jeg er også bekymret for, at
du tager til Sølvlunden uden mig.
Jeg vil ikke skilles igen.
Callum. Du hænger på mig nu.
Vi to er filtret sammen. Som nutteburrer, der kæler på en kold dag.
Tag du nu afsted. Jeg rejser ingen vegne.
Når Runaan har det bedre, finder vi dig i Katolis. Det lover jeg.
Manus pluma volantis!
Okay, du er tilbage i verden, Claudia har indfriet sit løfte til dig.
Vi bør komme videre.
Du ser ud til at kunne klare dig. Du har styr på det.
I skylder mig intet. Men dig, Claudia, dig skylder jeg min evige taknemlighed.
- Jeg mærker, du har et spørgsmål. - Jeg må spørge dig… Han er borte.
Men er han helt borte? Altså min far. Du har fået ham tilbage før.
Kan vi ikke gøre det igen? Selvom det kun er for 30 dage?
Sidste gang kunne vi bevare hans krop i en nebula-puppe.
Det er for sent nu.
Men der er en mulighed.
Når nogen dør til stor fortvivlelse og med udeståender,
kan de blive fanget et sted mellem livet og døden.
Et sted, der kaldes for Mellemsfæren.
Hvad er det, du siger? Tror du, at min far er der?
Det er muligt.
Hvorfor gør du det her? Giver hende falske håb?
Jeg besvarede blot hendes spørgsmål.
Claudia, din far var en forandret mand. Han fandt fred.
Han fandt sin sandhed.
Det er hårdt, men han er draget videre, og du må give slip. Du må sørge.
Men hvad hvis han er fanget i Mellemsfæren?
Bør vi ikke lede? Bør vi ikke være sikre?
Nej.
Hvordan kunne det ske?
Hvordan…
Nej!
Jeg…
Jeg er så ked af det.
Jeg prøvede at beskytte vores hjem, alles hjem. Men der var…
- Soren, hvad skete der? - Jeg kunne ikke…
Jeg kunne ikke gøre noget.
Der var intet, jeg kunne…
Man kan få adgang til Mellemsfæren gennem Måne-neksussen.
Man kan skabe en portal derind.
Men at få en fortabt ånd ud er en smule mere lumsk.
Vi skal bruge en Måneprimal-sten.
Men det kunne tage os hundredvis år at finde én.
Eller vi kunne skabe én.
Ja til planen, der ikke tager hundredvis af år.
Men den kræver en sjælden ingrediens,
som kun findes, hvor enhjørninger engang strejfede rundt.
I De Uskyldiges Have.
Vent. Der har jeg været, da jeg var barn! Jeg havde et magisk kort.
Skat! Du overrasker mig altid.
Jeg gemte kortet i min fars lærers forladte hus.
Et skummelt, gammelt palæ. Gådehuset.
Så finder vi kortet, skaffer ingredienserne til en primal-sten,
og så vender vi selveste Måne-neksussen på vrangen.
Hey!
Efter angrebet frygtede jeg, du var død.
Hallo, hvad tror du? Jeg ville have sagt, hvis jeg var død.
- Nej, det ville du sådan set ikke. - Klart.
Nå, klart! For så var jeg jo død!
Corvus! Kom, ven!
Hvad er der sket?
Du må fortælle dem om dine forudsigelser.
Snarere virkeligheder, der endnu ikke er indtruffet.
Den Faldne er vendt tilbage, og han vil slippe de døde ind i de levendes verden.
- Og ingen vil stoppe ham. - Nej, fordi de ikke ved det.
Så vi må advare magikeren og krigeren.
Nej. Jeg forbyder det.
Selvom noget kan gøres, er det ikke vores opgave.
Ikke vores kultur som Himmelvogterelvere.
Ikke vores opgave? Hørte du ikke, hvad vi sagde?
Vi er vogtere, observatører. Himlene afslører hemmeligheder for os,
kun fordi vi afgav et løfte om aldrig at blande os.
Nå, men… jeg har aldrig lovet noget.
Se, hvad jeg har fundet!
Den er en smule brændt, men ud over dét en konge værdig.
Konge af hvad? Konge af Asken?
Undskyld, jeg ville bare prøve at løfte humøret.
Nej, du har ret.
Tak, Soren.
Tilgiv, at jeg spørger, mens I bærer på sorgens ulidelige byrde,
men hvem er ansvarlig for det her?
En drage.
Det var en skyet dag, og pludselig kom den her
enorme, gyldne rædsel og lod det regne med ild over os.
Det må være Sol Regem. Han var konge over dragerne,
og han er så bitter og vred…
Han hader mennesker.
Så må vi udslette ham.
Jeg har hørt, at han landede i Gravenes Dal.
- Og efter det? - Det ved jeg ikke.
Jeg skal nok finde ham.
Du er vred, men lad os nu ikke forhaste os. Vi må vide mere.
Kong Ezran, lad mig rejse til Gravenes Dal og finde ud af, hvor han tog hen derfra.
Callum, tag med Corvus. Vi må gøre noget.
Kong Ezran, jeg er så trist og ulykkelig på dine og dit folks vegne.
I din kamp for igen at skabe håb og sikkerhed for dit rige, har du min støtte.
Tak, dronning Aanya.
At rejse så stor, som jeg er nu, kan medføre unødvendige risici.
Hvilke risici? Du er jo enorm!
- Og jeg troede, du var udødelig. - Næsten.
Der er kun én trussel mod mit dødelige legeme: en Ærkedrages bid.
Med tiden skal mine gamle fjender nok opdage mig. Men lige nu
vil det være smartest at vække lidt mindre opsigt.
Jeg er herovre…
Måske er jeg lidt for iøjnefaldende som Stjernefrænde. Måske en anden form.
Himmelvinge? Fjer er bare fabelagtige!
Måneskygge? Så mørk og dybsindig.
Tidevandselvere har en vis maritim charme.
Solild? Så bliver det hedt…
Eller Jordblod? Claudia kan lide Jordblodselvere.
Runaan?
Jeg rejser. Det er to år siden, jeg sidst så Ethari.
Jeg lovede elveren, jeg elsker, at komme tilbage,
og jeg lader ham ikke vente ét minut længere.
Okay. Men spis da noget, inden vi rejser.
Ja, bare rolig. Lujanne kaster snart noget illusionsmagi over snasket.
Tænk på en ret, du savner, så smager det sådan.
Ikke ét minut længere.
- Vi skal stoppe og finde Callum i Katolis. - Katolis?
- Er det nødvendigt? - Jeg gav et løfte til manden, jeg elsker.
Jeg…
Jeg troede, jeg skulle finde ud af, hvor dragen tog hen.
Men han tog slet ingen steder hen.
- Han er borte. - Men der er noget mystisk.
Den ø der var der ikke før.
Sikker? Jeg er ret sikker på, den var her, ikke?
Jeg bemærker selv de mindste detaljer.
Om en flues ben er brækket eller forstuvet.
Der var ikke nogen ø før.
- Men hvad kan det betyde? - Hjælp mig!
- Sikken venlig, ung mand. - Er du uskadt? Hvordan er du havnet her?
Jeg kom for at se den faldne drage død.
Det grumme monster ødelagde vores liv. Dræbte min datter.
Åh nej. Det gør mig så ondt.
Kan jeg hjælpe dig? Kan vi følge dig tilbage til din familie?
Nej, jeg klarer mig på egen hånd.
Men måske vil du tillade mig at gengælde din venlighed.
Det er ikke meget, men det er alt, jeg har, Callum.
- Vent. Han har ikke fortalt dig sit navn. - Nej, det er sandt nok.
Det er ikke nødvendigt. Det der er Størstemagikeren af Katolis.
Vi kender alle hans navn.
Behold selv æblet.
Så trist med din datter.
- Så han er død? Er I sikre? - Det er vi.
Sol Regem er borte og kommer aldrig tilbage.
Udmærket, så er der ikke andet at gøre her. Vi slår lejr.
I morgen begiver vi os til Banther-slottet og gør det til hovedkvarter.
Vi finder en måde at bevæge os fremad på.
- Hej, Rayla. - Jeg er så ked af det.
Det er jeg også. Men vi er stærke, vi genopbygger.
Det ved jeg. Og jeg hjælper.
Hey. Vågn op, sovetryne. Vi er her.
Rayla?
- Godt, du er her. - Runaan har det bedre.
Stadig medtaget, men fast besluttet på at tage til Sølvlunden.
Dig!
- Alt det her er din skyld! - Ezran! Han har været væk i to år.
Alting ændrede sig, da du kom! Du dræbte min far!
Ez, vent! Tag lige en dyb indånding.
- Tag det helt roligt. - Roligt?
Soren, anhold ham!
Vent! Jeg bønfalder dig, lad os snakke om det.
Hvorfor synes alle, at det her er fint?
Kan der være tvivl om den elvers skyld?
Er du ikke elveren, der dræbte min far, konge af Katolis?
Jo, jeg er.
Søster, hvad laver du heroppe?
- Jeg troede, du vidste alt. - Det er ikke sådan, det virker.
Det er ikke nok at betragte verden. Jeg vil gøre en forskel.
Jeg elsker dig, bror.
Det er så lyst!
Astrid!
Jeg vil finde magikeren og krigeren og advare dem. Jeg tager til Katolis.
Vent. Inden du rejser, skal du høre, hvad jeg ved. Hvad jeg har set.
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen