Første gang jeg spilte Carol Danvers,
var på settet til Avengers.
Og det ble en overraskelse.
De sa: "Brie, gå opp trappa, så kommer du til settet."
Jeg ante ikke hvem som var der.
Jeg visst ikke hvilken scene jeg spilte inn.
Og jeg ble kastet inn.
Plutselig gikk kameraene.
Whisky 603 Charlie, første opptak.
Jeg ble helt starstruck.
Det var utrolig.
Vår helt... Brie Larson.
Det er bare...
Det er for mange ting som er best med å være Carol Danvers.
Hver gang jeg spiller henne, modnes jeg.
Filmene er omfattende, så du lærer så mye underveis
at det i begynnelsen kan føles overveldende.
Nå føler jeg meg lettere.
Jeg vet hvordan jeg skal trene.
Alt handler om å være så forberedt som mulig,
for når vi begynner å filme,
aner jeg ikke hva jeg har i vente.
La kamera gå.
-Ok. Går kamera? -Ja. Ok.
Vi begynner. Klare. Og vær så god.
Marvels skal lages. Det er kult.
Velkommen til mitt lykkelige sted.
Dette er Kamalas soverom.
Hodet til Iman Vellani ser faktisk slik ut.
Da jeg kom hit, var det to treningsøkter om dagen,
trening, galskap.
Det har vært veldig gøy.
Kamalas soverom er alt en Marvel-fan ønsker seg.
All kjærligheten til superheltene omgir deg,
og det er kulest med å spille en figur
som er besatt av superhelter, som meg.
Det er som på soverommet mitt.
Jeg elsker denne muligheten
til å gå dypere inn i Monica i Marvel-verdenen.
Greit, bare litt...
Jeg distraherer ham visst.
Jeg er overlykkelig over å være på et sted som dette
og at jeg er omgitt av mange kule kvinner og mektige mennesker,
som samarbeider med meg.
Det har vært en velsignelse.
Og kutt.
Det var fantastisk å jobbe på en film
TARA DEMARCO ANSVARLIG - VISUELLE EFFEKTER
med tre kvinnelige helter, en tøff kvinnelig skurk
og mange kvinnelige avdelingsledere.
Kvinnelig produsent, kvinnelig regissør.
Det var flott.
Kamera klart. Og vær så god!
Første skritt for meg som regissør
var at jeg har sagt at jeg ville lage en Marvel-film
NIA DACOSTA REGISSØR
så lenge jeg kunne.
Til slutt sa agenten min: "Captain Marvel 2."
Da jeg fikk mer informasjon, var det Captain Marvel,
Monica Rambeau og Ms. Marvel.
Jeg ble begeistret da jeg hørte om Ms. Marvel.
En av favorittfigurene mine.
Jeg leste Ms. Marvel da den kom ut, og syntes den var morsom
og fantastisk. Jeg gjenkjente meg selv i henne,
for jeg var en stor nerd fra trestatsområdet
som elsket superheltting og tegneserier,
og hun var en nerd som elsket dette.
Jeg snakket med Mary Livanos,
sjefen min på filmen.
Nia og jeg møttes via Zoom under den verste pandemien,
MARY LIVANOS PRODUKSJONSLEDER
vi snakket om tegneserier, og hun foreslo en Galactus-film.
Vi skjønte straks at vi var åndsfrender.
Jeg elsker at Nia brakte fanfølelsen sin til denne filmen.
Hun kom med mange flotte ideer.
Jeg tror at den idéutvekslingen,
den prosessen var slik jeg viste dem:
"Jeg kan ta denne utfordringen."
Klippet to av Nias filmer.
CATRIN HEDSTRÖM KLIPPER
Candyman og Little Woods.
Little Woods var et drama.
Candyman var mer thriller, skrekk.
Og denne er morsom og spennende med masse humor.
Så jeg setter pris på at vi har lekt med sjangere
og gjort mye forskjellig sammen.
Nia er utrolig og er en utrolig regissør.
Men hun er også en fenomenal manusforfatter.
MEGAN MCDONNELL MEDFORFATTER
Hun har så klare visjoner
med overordnede mål for figurene,
og gir deg alltid en ledestjerne.
ELISSA KARASIK MEDFORFATTER
Vi har vært så heldige å ha utrolige forfattere på denne filmen.
Forfatterne
Elissa Karasik jobbet tidligere på Loki.
Hun er respektløs og morsom.
Så kanskje Captain Marvel ødela den.
-Hva? -Din venn Captain Marvel.
Hun gikk rundt i stua vår.
Presser hun deg?
Og Megan McDonnell, som jeg jobbet med på WandaVision,
er en glimrende verdensbygger og sci-fi-entusiast.
Hun fikk ideen om at figurene våre bokstavelig talt er flettet sammen.
Jeg tror at eksponeringen vår for de ustabile hoppepunktene
og følsomheten for elektromagnetisk energi
-har sammenflettet verdenslinjene våre. -Det der.
Å være sammenflettet er flott tematisk
fordi Carol har et team, om hun liker det eller ikke.
Herregud, er vi et team?
-Det er vi ikke. -Nei.
Og heller enn å gjøre henne mindre mektig
krever sammenflettingen at hun
tenker mer over hvordan hun bruker kraften.
Herregud!
Det som gjør det spennende kreativt og vanskelig for figurene...
Vær så god.
...er at hun ikke bare kan skyte på noe eller noen med lys.
Det må ligge i følelsene hennes.
Det er utfordrende for Carol.
Det er tøft for Carol fordi vi har innsett
at hun vil arbeide alene.
Så hun er beskyttende:
"Nei, bli på skipet. Ikke bruk kreftene dine."
Og så innser de tidsnok at hun trenger dette.
De løser ikke problemet om de ikke finner ut av det sammen.
Du kan være sterk uten å være alene.
Sammenflettingen var en svært dynamisk idé,
men det var som å risikere hele filmen.
Vent.
Bra. Kom igjen.
Tre, to, én. Vær så god!
På grunn av byttet
gjorde vi det som nok er favorittkampen min i filmen:
plassbyttekampen.
Vær så god.
I den første store kampscenen mellom de tre heltene
bytter de plass uten at de vet hva som skjer,
uten å vite hvorfor de bytter,
men de må også slåss på tre ulike steder.
Først var vi på Kamalas soverom.
Så teleporterte hun inn i Dar-Benns skip
uten å ane at det var Dar-Benns skip.
Herregud!
Byttekampen er kjempemorsom.
Den har mange sammenflettinger.
Vær så god!
Den ble planlagt veldig bra av alle involverte.
Den var utrolig vanskelig å pønske ut, noe Nia gjorde mesterlig
sammen med stuntteamet og alle avdelingslederne.
Vi organiserte og koordinerte den lenge,
fra å skrive den, sette den på liste, koordinere den,
og alle de greiene og så prøveopptaket.
Den er en av favorittkampene våre.
Sceneskiftene i manus,
hva vi må oppnå, hvor lang tid vi har på å filme.
Vi må analysere alt.
Det var kjempegøy å sette alt sammen.
For meg handlet det om å være superdetaljert,
superorganisert og spesifikk,
for når folk begynner å bytte sted,
blir det helt sprøtt.
Vi fant det i klippingen, spesielt.
Vi visste ikke alltid at vi måtte vise begge sider av hvert bytte.
Når to figurer bytter plass,
følger du figuren til det nye stedet,
eller blir du der du er?
Kombinasjonene var ubegrensede.
Du må prøve alle alternativer på klipperommet,
fordi noe du aldri har tenkt på,
kan bli det beste i filmen.
Kamala, går det bra?
Vær så god, Iman.
Det å skape sammenflettingsopptak på settet
betydde at vi ofte filmet hver av helteskuespillerne på sitt sted.
Vi kunne sette det sammen senere.
Vi filmet fram til at byttet skulle skje.
Ok, pause, bytt og fortsett.
Det kan bli forvirrende, så du må konsentrere deg.
Hvem byttet med hvem? Greit, jepp. Men morsomt.
Én, to, tre, gå.
Hvorfor si "gå" om vi skal gjøre det på tre?
Jeg vet det.
Det viktige med filmen, som sci-fi-elsker,
var hvordan vi kunne gjøre den storslått og få rommet til å føles ekte,
men også morsomt, nifst og alt det.
I denne filmen skjer det mye i verdensrommet.
Hver gang man er i verdensrommet,
LAURA KARPMAN KOMPONIST
kan det bringe vidunderlig musikk.
Det høres helt fantastisk ut.
-Nettopp. Den er bra. -Glimrende.
Det er en lang filmhistorie om hvordan verdensrommet høres ut.
Det var noe jeg utforsket.
I verdensrommet er det ingen lyd.
Du føler bare vibrasjoner, som føles som lyd.
Det er delvis fordi lyder i rommet ligger 60 oktaver under
det mennesker kan høre.
Da jeg gjorde research på rommet, tenkte jeg på min venn Evelyn Glennie.
Evelyn Glennie er en verdensberømt døv perkusjonist.
Hva er dette?
En steel drum med klinkekuler.
Bra.
Ikke bare er hun en forbløffende musiker
med verdens mest omfattende og fabelaktige samling
av perkusjonsinstrumenter. Her er noe utrolig:
Hun hører gjennom kroppen.
Så Evelyn hører gjennom følelser, som er det
vi prøver å gjenskape i partituret.
Hvordan hører du gjennom vibrasjoner?
Slik ja.
Og der er temaet på toppen.
Tidlig tok jeg opp to små kor
som jobbet med verdensmusikk,
så vi hadde en karnatisk sanger fra sørasia.
Vi hadde tre lave basser.
Gruppa vår hadde svært variert bakgrunn.
Slik får du kjønnsløs sang fra hele verden.
Alt dette var supereksperimentelt,
og det gikk nok bra
fordi det fins i verdenen til den storslåtte Marvel-lyden.
Hold på den tanken.
Heldigvis fikk vi samlet fullt utviklede figurer til filmen.
Iman kom fra serien sin.
Teyonah kom fra sin.
Det er mange historier og bakgrunnshistorier.
Du sa du kom tilbake straks.
Da du dro...
Jeg spiller Carol,
og én figur idoliserer meg og den andre anser meg som full av feil.
Jeg klarte ikke å forklare for ei lita jente at...
Ei lita jente som festet seg ved alt du sa.
Det spennende ved å sette disse sammen som forfatter
er all den spennende konflikten.
Disse figurene passer fint sammen og utfyller hverandre.
I kjernen av filmen
er hvert av forholdene med ideen om å være superhelt.
Det er viktig at vi forstår
at Captain Marvel ikke kan være den
som står mellom liv og ødeleggelse.
Det handler ikke alltid om å være Captain Marvel.
Det kan handle om å være Carol Danvers.
Kanskje vi skal sende det til svareren.
Brie, Teyonah og Iman
har brakt figurene sine til nye høyder.
Så, vi er like.
Det er faktisk gøy.
Alle tre skuespillere deler mange egenskaper med figurene.
Brie fikk denne jobben for mange år siden.
Hun er svært besluttsom, akkurat som Carol Danvers.
Og da hun fikk to skuespillere til,
ble hun leder
og gjorde det behagelig for alle.
Vær så god.
Det har vært spennende
å utforske forholdet
mellom Monica og Carol, hva den historien er.
Hva det vonde er, og hvordan de kan helbredes.
Teyonah Parris er en fantastisk Monica.
Hun ga figuren stor dybde og sjel.
Siden hun må takle tapet av moren,
ga Teyonah det så mye skjønnhet.
Dere møter meg på slutten av ei svært lang uke,
og jeg har nettopp hengt i vaiere med seletøy og greier,
og jeg håper opptaket ble bra.
Det skjedde mye sprøtt, men jeg håper jeg lettet bra.
Vi oppfyller drømmen her.
Har tre "fans".
Iman Vellani er ikke noe unntak. Hun er en stor Marvel-nerd.
Var det annerledes?
De går i ett med hverandre.
Jeg tror hun ble født til å spille denne rollen.
Jobben er kjempekul, og jeg kunne ikke be om noe annet.
Jeg kunne gjort dette hele livet.
Hun blir lammet når hun møter noen hun beundrer,
som Kevin Feige eller Sam Jackson.
Jeg gjemte meg bak regissøren da Sam gikk inn i rommet.
Hun er så søt og voldsom.
Jeg må kalle henne voldsom, for når jeg sier: "Du er så søt",
sier hun: "Jeg er voldsom og sterk."
Jeg sier: "Du er voldsom og sterk også. Og søt."
Så det har vært veldig gøy.
Hun er utrolig varm og humoristisk.
Det elsket jeg ved Ms. Marvel i tegneseriene.
Hun er rett person i rollen. Det er fantastisk.
Vi fant nanis andre armbånd
og en merkelig vakker, men skremmende kvinne
skader folk med det andre. Vi må stoppe henne.
Hvem er Dar-Benn?
Hun er den siste supremoren av Kree-imperiet.
Hun er veldig motsetningsfull.
Hun er dels raseri, dels håp, dels vitenskap, dels krig.
Igjen har skrull-folket forrådt kree-folket.
Hun har i grunnen blitt født av en enorm begivenhet:
at Captain Marvel ødelegger
Kree-imperiets høyeste intelligens.
Hun har en stor vendetta mot seg.
Ødeleggeren ødela kree-folket.
Jeg tror at det heltene kjempet mot med Dar-Benn,
er ren overbevisning.
Og at en av den farligste typen skurk
er en skurk som ikke har noe å tape.
Herregud, jeg...
Zawe ga figuren mye komikk.
Hun syntes det var gøy å spille ond.
Zawe som Dar-Benn, jeg visste ikke hva jeg kunne forvente.
Da jeg så henne på settet,
sa jeg: "Herregud, du ser fantastisk ut,
"men du er veldig skremmende."
Hun er voldsom og intens,
og litt forstyrret, ikke Zawe, men Dar-Benn.
Og når de sier "kutt"...
Kutt! Fint, Zawe. Takk.
...blir hun så varm, myk og snill.
Så det er en sinnssyk sammenstilling.
Jeg takler det ikke.
Det er veldig gøy å spille Dar-Benn.
Noen ganger ser jeg meg rundt
og kan ikke tro at jeg er i denne verdenen.
Det er så rørende.
For MCU har vært i forkant av filmbransjen,
så det er en dyp og utrolig opplevelse.
Filmen er slutt.
Når vi arbeider for Marvel, har vi en liten hær på settet.
Som støtte er vi ofte der med regissøren,
med kameraet, med kamerateknikere, gir konstant tilbakemeldinger
om hva som vil og ikke vil funke senere.
Det har vært et flott samarbeid.
LINDSAY PUGH KOSTYMEDESIGNER
Vi er alle del av det samme. Vi skaper den samme verdenen.
Vi må jobbe tett sammen.
Så hver dag blir det en samtale.
Det er storslått.
Når du har gått gjennom den prosessen,
og ser alle samarbeide og gå gjennom utfordringene,
og alt går greit.
Det er bare å finne ut hvordan du oppnår det.
Så må alt dette skje samtidig på en bestemt innspillingsdag.
Nia, Sean og filmselskapet ville bruke så mange virkelige ting vi kunne.
Settene til filmen var store. Jeg ville ha sett som kunne filmes 360 grader.
Jeg ville kunne filme så dynamisk som mulig.
Siden filmen skulle foregå i rommet,
ville jeg sikre at det virkelige var virkelig,
så det ikke var masse effekter i verdensrommet og på settene.
Vi brukte to studioer.
Så vi hadde åtte scener, to områder, 54 separate sett,
seks kraner, fem forskjellige planeter, én romstasjon, fem romskip,
tre evakueringskapsler, en romheis og en golfbane.
-Hva? -Ja.
Til det lille Maria-huset vårt.
En fantastisk kunstavdeling, et byggeteam på 50 personer,
350 personer i alt.
Et av favorittsettene mine er Carols skip.
Jeg er på Captain Marvels skip.
MCU-omvisning. Carols skip.
Om du har lurt på hvordan det er å være inne i hjernen til noen,
er det slik.
Carols skip er verdensrommets bobil.
Hun må ta med seg alt. Det er hjemmet hennes.
Hun har bodd på skipet i 30 år.
Det er kult og komfortabelt i bo i.
Romskipene er tomme i mange filmer,
JILLE AZIZ SETTDEKORATØR
uten personlighet, som et kontor.
Er du på et romskip lenge,
hvordan leve?
Vi la inn noe av fortida hennes,
ting som moret henne mens hun var i rommet,
favorittbøkene hennes.
Vi tok med noen selvhjelpsbøker, noe Nia syntes var styrtmorsomt.
Alle klærne hennes, treningssettet. Vi prøvde å gjøre det veldig personlig.
Favorittingen på hele skipet. De lot meg ikke ta den på.
Hovedsakelig fordi hodet mitt ikke er så lite.
Bak meg er det store kuler.
Disse nydelige terrariene.
Vi kjøpte biosfærene i den tro at de hadde en viss størrelse.
Selskapet har sendt disse. Vi trodde at de var for store.
Vi satte en på settet. Det var interessant.
Vi trodde hun dyrket sin egen mat.
Vi elsket det straks og satte inn flere.
Kjøkkenet. Vi ville føle at hun laget mat...
Kan ikke røre den.
...heller enn å spise rommat.
Syltet reddik, agurk og aubergine.
Konjak-kule.
Hun har en kaffetrakter, spesielle kniver.
Romalderversjonen av et vanlig kjøkken.
Og selvsagt mange kattereferanser.
Hennes favorittvesen som ikke er menneske.
Kattebøker og fotografier.
Kattemat, svært nødvendig.
Hele Gooses verden.
"Goose-låter". Elsker det.
"Tordenens sjel", "Festmiks".
Dette er på linje med Stjerneherrens kassetter.
Grafikkteamet gjorde en fantastisk jobb med fotografiene
og med å lage miksbåndene.
"Yan-sanger".
Vi la inn mange detaljer,
og ofte avgjør tilfeldighetene om du ser tingene.
Ser du dem, er det flott, og det lønner seg.
Men også skuespillerne på settet
ser seg rundt mellom opptakene.
Ingen er levert tilbake.
Det er bra for personligheten deres.
For denne filmen
PIETRO PONTI VFX-ANSVARLIG, ILM
brukte vi LED-volum.
Vi skal lage romlandskapene utenfor skipene.
Så spennende. Jeg kan reise i rommet.
Vi får dra forbi en stjernetåke og hoppe gjennom et markhull
på en måte jeg aldri trodde vi kunne gjøre på settet.
Vi brukte LED-er som erstatning for blåskjerm.
LED-ene utvider miljøet utenfor vinduene.
Det er Nick Fury!
Vi filmer ofte i blåskjermstudioer,
men bildene legges inn etterpå.
Det er en blåskjerm.
Altså har Teyonah masse spørsmål.
Jeg vil ikke komme på kino og tenke: "Vent litt.
"Jeg visste ikke at jeg skulle reagere på det."
Nia elsker settet fordi det føles ekte.
Hun kan reagere på ting på veggen, og figurene kan reagere på ting.
Volumskjermene er kjempebra.
Alle kan faktisk se
det man skal se. Og ikke bare en grønn skjerm.
Det er alltid...
Dette skaper levende bilder som skuespillerne reagerer på,
og vi får interaktiv belysning inn i romskipet.
Materialene er stort sett metall og glass.
Speilbildene og fargene du ser gjennom skjermen,
er ekte, og du tror det.
Du kan se det rulle sakte forbi
over de fantastiske, nostalgiske rekvisittene på settet.
Med hoppepunktene reiser man i rommet.
De er også lyssterke markhull
som viser deg verdenen du reiser til.
For å skape hoppepunktene
arbeidet vi nært med lysavdelingen.
De satte opp tilleggsbelysning rundt skipet for spesielle begivenheter,
for eksempel hoppepunkter eller Bifrost.
For av og til var ikke LED-ene sterke nok.
Idet du kommer gjennom, får du en omsluttende belysning
fra A til B, helt til bak i skipet.
Da åpner folk øynene og sier: "Dette er flott."
Alpha Centauri-systemet.
Med all denne nye teknologien
må noen veilede filmskaperne.
I ILMs avdeling for virtuell kunst
svarer man på spørsmål med sanntids-programvare.
Det var vært svært viktig for planleggingen vår å jobbe med dem.
De bygde dette skipet i 3D og viste oss hvordan innholdet vårt
ville virke sammen med scenen.
Vi hadde 2400 LED-skjermer.
Vi kunne ha trengt noen flere, men det blir aldri nok av noe.
Disse visualiseringene lot oss for eksempel
fjerne noen av sidepanelene og bruke dem foran
for å kompensere for at vi manglet høyde.
Så vi måtte skape forsiden av veggen og de to venstre og høyre seksjonene
for å kunne bevege oss opp og ned.
Slik kunne vi raskt tilpasse oss alle Seans behov.
Så selv om vi filmet litt for høyt,
fordi vi ikke har et LED-tak,
kunne vi flytte veggen opp i posisjon på noen minutter.
Det har fungert veldig bra.
Vi har god dekning på dette skipet,
og ser innholdet i alle vinduer.
Å være på et sett der du føler
at du er i verdensrommet, har vært magisk.
Vi, jeg, Sean, Nia, har sittet i Carols stol,
dratt over en måne og landet på Aladna.
Du føler at du drar gjennom rommet på en sinnssyk måte.
Er du ikke forsiktig, kan du bli svimmel.
Men det har vært magisk for oss alle.
Første gang Kamala dro gjennom et hoppepunkt,
forundringen i ansiktet hennes.
Det er som i en fornøyelsespark. Særlig når vi lager scener
der de legger en gimbal under skipet for å flytte greia.
Vi bygde denne gimbalen på scenen.
Et hydraulisk kontrollert bevegelsesfundament.
Nia ville tidlig riste cockpiten hardt,
simulere rask reise...
Retningsendring.
Til sammen et lag på antakelig 40 gutter og jenter
fra idé til drift på scenen,
mye stål og hardt arbeid.
Vi har brukt andre gimbaler før, men ikke så lange.
Det var nok det vanskeligste settet hva gjelder størrelse.
Siden vi brukte gimbal,
er settet drøye tre meter oppe i lufta.
På den høyden, med mengden av spesialeffekter,
måtte det være en solid stålstruktur.
Vanligvis lager vi det med stillas.
Det er spesielt å se det bli til.
Filmskaperne føler at de fortsatt eier det,
som de absolutt gjør.
Og det er målet for oss i ILM. Vi vil hjelpe med å fortelle historier.
Dette settet har vært fantastisk. Å få en sprø idé for nesten et år siden
om at vi kunne fly i verdensrommet i noen uker
og så fly i rommet, har vært fantastisk.
ALADNA - MAGELLAN-GALAKSEN
Fagre Aladna
Er et fredelig veikryss
Prinsessen vår er hjemme
Prinsesse?
Det er en formalitet.
Da jeg kom til filmen, ville de ha et musikalnummer
midt i filmen, og jeg sa: "Det er sinnssykt."
Så ble jeg interessert i ideen.
Du ønsker å bo på Aladna. Den er fantastisk. Nydelig.
Alle synger.
Det var favorittstedet mitt å utvikle fordi det er lyst og forhåpningsfullt.
Sci-fi er vanligvis mørkt, rått og trist.
Men på dette stedet er det bare glede.
Det har vært drømmen min å lage en musikal hele livet,
så å gjøre det i denne skalaen og på dette settet er uvirkelig.
Da jeg skulle jobbe på min første Marvel-film,
var et musikalnummer det siste jeg ventet.
Vi fikk en utrolig koreograf, Shelley Maxwell,
til å koreografere dansene.
Vi er i gatene i Aladna
SHELLEY MAXWELL SEKVENSKOREOGRAF
og lager et velkomstnummer med masse dansere og statister.
Vi begynte med 15 dansere under utviklingen og gikk opp til 35.
Nå har vi over 100 dansere og bevegelsesstatister i dette rommet.
Dansen er inspirert av jubel
og ideen om å være på en flott fest.
Pokker.
Prinsessekjolen hennes...
Hva faen?
Den er et musikalnummer.
Hun har en fantastisk sang og dans med prins Yan.
Da jeg leste det, tenkte jeg
at det var et Fred Astaire-Ginger Rogers-nummer.
Yan...
Jeg føler mye nå.
-Captain trenger vår hjelp -Hjelp!
Den første filmen fikk meg til å presse meg selv fysisk
og lære å være sterk.
Dette var det motsatte.
Dette handler om å lære å bevege seg og være mer flytende...
-Hva gjør hun? -Respekterer flyten.
Være sensuell.
Ting jeg ikke trodde jeg skulle gjøre i rollen som Carol.
Carol skulle ha et øyeblikk uten superdrakt,
der hun bare kunne være feminin.
Men selv om hun er i en svært prinsessaktig kjole,
er det fortsatt en Captain Marvel-kjole.
Hvor mye Captain Marvel-fanlitteratur gir dette deg?
Mye.
Aladna var litt av en filmskapingsprestasjon.
Det føltes som om vi var på en lyrisk middelhavsplanet.
Både den enorme størrelsen og alle detaljene
var overveldende og fantastisk.
Det er vakkert. Fantastisk sett.
Disse stakkars statistene har vært her siden kl. 03.00
for å få på seg romvesensminke.
Jeg liker veldig godt arbeidet som er lagt i det.
Hvordan jobber man med Aladna?
Den var enorm.
DAVID WHITE SPESIAL-SMINKEEFFEKTER
Vi har tatt over 68 figuravstøpninger,
avstøpninger av hode og hender, enorme mengder silikon.
Tingen med Aladna er at kostymene deres
har så utrolig kule farger og fantastiske former.
Sminken er forskjønnende, men det må virke troverdig.
Du kan bruke lys rosa,
men vakre, utfyllende blåfarger går gjennom det.
Alle slags toner.
Og sminkestrukturen
er litt mer overdådig.
Jeg satte små dotter på endene av ting,
og krøller, masse muntre former.
Men de fungerte fint.
Aladna er en havplanet, så alt var svært væskeaktig,
mykt og flytende,
og fargene var undersjøiske.
Så jeg ble inspirert av undersjøiske skapninger,
pastell og vakre korallfarger.
Det er også fantastiske motedesignere
som bruker den estetikken, som Iris van Herpen.
Så jeg så mye på tingene hennes fordi hun er veldig utenomjordisk.
Fordi det var utenomjordisk,
kunne vi kjøpe veldig lite i butikken. Vi måtte lage alt.
Vi måtte farge alt, trykke det, skjære det. Alt ble gjort fra bunnen av.
Vi har et stort emporium
som var fullt og summende av folk som jobbet hardt.
Det var det morsomste ved
WAKANA YOSHIHARA SMINKEDESIGNER
å skape innbyggerne på Aladna.
Jeg så på mange tradisjonelle afrikanske skulpturer og stammer
fra tidlig i det 20. århundre.
Jeg fant mange fascinerende frisyrer og hvordan de formet seg selv.
Aladna er den fargerike og lykkelige delen av filmen.
Den jentete delen. Jeg er ikke interessert i kampene.
HELEN INGHAM LEDER - KOSTYMESYSTUE
Vi laget kostymer for dansere
som var annerledes fordi de skulle bevege seg i dem.
Lindsay designet topper, bukser, jakker, frakker,
alle slags ting som vi innlemmet i alle slags stiler til tilpasningen.
Men det er ikke bare Aladna.
Det er andre planeter i filmen, og det utgjør...
Jøss, vi må ha skapt 1000-1200 kostymer og stiler til filmen.
Aladna er den ledende planeten innen mote.
Noen av de beste kostymene jeg noen gang har sett.
-Forbløffende. -Det er gøy å legge til noe
vi aldri har sett før i MCU.
Så filmen ble sprø som en tegneserie.
Min prinsesse fra stjernen...
Unnskyld. Slutt. Vi må snakke.
-Må han ikke synge? -Han er tospråklig.
Ja, prins Yan. Så vakker.
For en kjekkas.
Park Seo-joon så jeg i et koreansk drama under pandemien.
Jeg elsket ham.
Jeg tenkte: "Han ville nok blitt veldig bra."
Park er kanskje den mest berømte personen jeg har arbeidet med.
Helt suveren.
Under innspillingen gikk vi ut på karaoke en kveld,
og det ble litt av ei røre.
Han er fantastisk. Jeg fikk se inn i øynene hans,
være scenepartneren hans. Han er så karismatisk.
Folk vil like prins Yan veldig godt.
Park var overnaturlig. Han var så flink med sverd.
Liang viste ham koreografien én gang, to ganger.
Han så på.
Skjønte det. Gjorde det vakkert og med flott energi og eleganse.
Vi er stuntfolk. Vi elsker kamper og sverdlek.
Alltid i vårt rette element.
Jo flere stuntfolk som flyr rundt
og prøver å drepe hverandre, jo bedre.
Jeg har en hær.
Den består av folkene
som har lært meg stunt de siste sju månedene.
Energien de gir en hel innspillingsdag,
og så lærer de mer slåssing å lære deg neste dag.
De er så oppløftende og snille.
De gjør fryktelige ting i kampen,
men de er så snille når vi ikke er på kamera.
Vi prøvde å gi kampen med aladnianerne annerledes, unike stiler.
De skulle bevege seg annerledes enn kree-folket.
Aladnianerne er mye fredeligere og stiligere,
har langt mer flytende bevegelser, nesten danseaktige.
Vi ville innlemme det i kampbevegelsene
slik at man så forskjellen på hvordan de beveget ulike våpen
i motsetning til kree,
som er mer tradisjonelle med skytevåpen og køller.
Kampen var svært morsom.
Det er sprøtt fordi vi er halvveis i filmen,
og det er første gang vi er sammen i superdrakter.
Vi er kledd som Marvels. Veldig spennende.
For kostymene er tegneseriene grunnlaget for alt.
Vi så på dem og på måten illustrasjonene beveget seg på
og hvordan den viser hva figuren er.
Så kan du gjøre det til noe virkelig.
Det 3D-printes i stoff.
For å starte researchen for designteamet,
TOM HORNSBY KOSTYMEANSVARLIG
for å få det til å se ut slik de vil,
til å kjøpe riktige stoffer,
teste stoffene, fargene,
tilbehøret, glidelåsene, knappene.
Vi gjør ting på gammelmåten, for hånd, utformer for hånd.
JIM MCKEOWN AVDELINGSLEDER - KOSTYME-EFFEKTER
Vi utformer også digitalt, 3D-printer,
laserskjærer, og alt tegnes i datamaskinen.
Så vi skal lage alle rekvisitter på kostymene,
om det er deler av Marvel-superdraktene,
laget av gummi, romhjelmer, smykker, alt mulig.
Vi har hatt fire store verksteder, rundt 170 medarbeidere.
Det er nesten som en handelspark om du kan tenke deg 30 kvm-enheter.
Du kan ha mellom åtte og 12 skjærere
med team som jobber på kostymene,
et team på 20-30 personer i aldringsavdelingen,
elder dem, farger dem, limer dem.
En læravdeling lager lærskulpturene,
kostymeeffektavdelingen lager rustningene.
Vi har veldig talentfulle folk
som har oppnådd mye på kort tid.
Vi ville finne kvinnelig styrke,
å gjøre dette uten å seksualisere det, ved bare å være kvinner.
Det var veldig viktig for oss.
Å ha sterke figurer som gjorde jobben sin
uten noen underliggende seksualitet.
Det var bare kvinner som var sterke kvinner.
Captain Marvel er stort sett uovervinnelig og trenger ikke rustning.
Hun trenger ikke noe til å beskytte seg.
Hun gjør alt det selv.
Vi laget bare noe hun kan jobbe i,
noe som er komfortabelt og viser hvem hun er.
Det samme gjelder Monica.
Folk har sett henne før.
Det var en utvikling av det.
Hun er nå svart og hvit.
Det var det vi ønsket med det.
Lindsay har vært svært åpen overfor tankene og ideene mine
og hva jeg er komfortabel og ikke komfortabel med.
Så jeg er veldig fornøyd med den endelige stilen.
Film støvlene og alt. Ja. Takk.
Så har lille Kamala en serie.
Vi fortsatte med kostymet hennes i filmen.
Så får hun en oppgradering.
Kan du gjøre oss mer kampklare?
Vær så god!
Du trener når du har på deg disse draktene,
for det er så mye som skjer.
Men det er greit fordi det er anstrengende bare å ha den på deg.
Det er som ei treningsøkt.
Tenk å ha på deg kjole laget av treningsstrikker.
Det er kjempebra for skuldrene mine,
og treneren min sier at jeg blir sterkere av det.
Det er alt som betyr noe.
Antrekkene har vært en fornøyelse.
De har gitt filmen et element av forvandling.
Å løpe rundt i lær, pigger og romstøvler hele dagen
gjør det så ekte.
Dar-Benn har en hjerne for vitenskap og en kropp for krig.
Så det måtte være noe som var realistisk skremmende
og smart på en måte,
for når vi møter henne, er hun keiser.
Men så slåss hun også mye.
Det er én mot tre.
Så jeg måtte kunne bevege meg
og være troverdig som opplært soldat.
Så det er en herlig blanding av keiser og soldat
som jeg syns Lindsay Pugh, kostymedesigneren,
har gjort glimrende.
Jeg føler meg heldig som har hatt hår- og sminketeamet
jeg har hatt på denne filmen.
Wakana Yoshihara, som har stelt håret mitt,
og Chantel McDonald, som har sminket meg,
har vært superheltene mine
fordi forvandlingen har vært enorm.
Dette er så merkelig, men jeg elsker det.
Jeg elsker denne stilen så høyt.
Herregud, actionscenene er så gode.
Om jeg skal si det selv.
Filmen har mye action.
Mamma skriver: "Hvordan er jobben i dag?"
Jeg skriver: "Jeg slåss mot romvesener."
Det gjør jeg nå.
Det er leketid.
Da vi snakket om action med Nia i begynnelsen,
ville vi føle at alt vi gjør, er ekte.
Jeg ville bare at actionen skulle føles realistisk nok...
Så når ting ble sprø og folk sloss i himmelen...
...trodde du på alt.
Actionscenene er svært spesielle.
Noe av det første jeg snakket om med Jo McLaren, stuntkoordinatoren,
og regissøren for andre enhet, Peng, var at hver figur hadde sin egen stil.
Vi så hvordan det utviklet seg i filmen.
Alle ser så mange superheltfilmer.
Hvordan kan vi lage noe interessant...
...friskt.
Det er utfordringen min.
Nå har vi Ms. Marvel...
Hei.
Vi har Monica.
Alle har ulike superkrefter.
Jeg kan ikke fly.
Ødelegger!
I filmen ser du at kreftene
de begynte med, utvikler seg.
Ms. Marvel har nettopp fått krefter.
I begynnelsen kan det være tilfeldig.
Det var ikke så elegant.
Hun kan lage kuler og slikt og fanger kree-folk i dem.
Vi ser det utvikle seg på slutten.
Hun bruker det harde lyset til sin fordel og for teamarbeid.
Og så er det Monica Rambeau som slett ikke har brukt kreftene sine,
unntatt til vitenskap.
Hun må lære å slåss.
Hun må lære å fly, alt slikt.
Hun begynner å fly utenfor Khans hus.
Du må fly.
Hun må tro at hun kan dra opp og redde Kamala.
Hun blir gradvis bedre og mer selvsikker.
For Teyonah var det viktig å vise at hun finner ut av ting.
Hun sier: "Er dette første gang jeg gjør dette?"
"Ja, dette er første gang du flyr."
Eller: "Dette er ikke første gang du gjør det, men første gang offensivt.
"Første gang du slår noen med den."
Og Captain Marvel har gjort dette i 30 år.
Hun kan være slurvete fordi hun ikke er så fokusert.
Kanskje hun tar visse ting for gitt,
og vi ser det endre seg gjennom filmen.
Kom igjen.
Ofte er det Captain Marvel mot kanskje 20-30 kree-folk.
Hun er den mektigste.
Tre, to, én. Vær så god!
Vi må vise følelsen av makt.
Og vi gjør det med et av de beste vaierteamene...
...i verden.
Daryl Andrews, Joe Spilhaus.
Utrolig hardtarbeidende team.
Det er gøy.
Jeg ser alle vognene her.
Dette er en svært vaier-intensiv film.
Vi har vaiere stort sett hver dag.
Kree og Dar-Benn blir kastet hit, dit og overalt.
Og når du ser disse sekvensene,
er alle øyeblikkene omhyggelig utarbeidet.
Vi ser på fysikken, vi gjør posetester,
vi øver med mange polstringer og tykke matter.
Og når ting er perfekte,
går vi til myke sett og tynnere matter.
Vi ønsker selvsagt å beskytte stuntutøverne.
Det er greit. Det er Carol.
Her trekker vi oss tilbake.
Når hun kaster seg,
kan vi kanskje følge det.
Har vi en myk en?
Kast den...
Ikke nå, men jeg mener...
Dere, Peng er kjempegod.
Om du har sett Shang-Chi, vet du at han er proff.
Han pleide å være stuntutøveren til Jet Li.
Zawe er agenten min.
Det var morsomt å finne ut ikke bare hvordan Ms. Marvel, Captain Marvel
og Monica Rambeau slåss,
men også hvordan Khan-familien slåss.
Hvordan skal Mrs. Khan og Mr. Khan
slåss mot disse romvesenene?
Vær så god.
Denne filmen har åpenbart mange visuelle effekter.
I nesten hvert opptak er det visuelle effekter,
men vi ville gjøre ting fysisk og praktisk.
Trekk bort kameraet her.
Du ser hvor høyt taket er.
Dette er Carol, hopper utfor, lander på MB-418.
Med så små folk brukte vi stuntutøver.
Vi har rundt 12 meter på å gjøre det i virkeligheten.
De visuelle effektene hjelper med å bygge opp fart og miljøet,
men stuntet er åpenbart ekte.
Selv når de flyr, setter vi dem på de ulike riggene, vinsjene...
...skralleverkene.
Det var morsomt da alle tre, Iman, Teyonah og Brie
hang i vaiere.
Brie sa: "Nå skjer det."
Teyonah: "Nytt for meg."
Det var ekte og morsomt.
Det var veldig gøy, men fordi jeg må spille
og de skyter meg opp som fra kanon,
var jeg redd og rystet, men det var fint.
Iman sa... Hun er i en fornøyelsespark.
Jeg elsker berg og dal-baner. Så dette er drømmejobben min.
Det var gøy å se ulike reaksjoner på det.
Jeg har det kjempegøy.
Teyonah syns av og til at det er vanskelig.
Og hun ser meg spinne rundt på hengeanordningen og alt,
og jeg har det kjempegøy.
Dette er flott.
Jeg kommer på jobb og bare leker.
Det er som å hoppe bungee hver dag.
Det er herlig. Det er en drøm.
Vær så god.
Det er her treningen kommer til nytte,
når du henger i en vaier
etter skuldrene og lårene.
Du må bruke kjernemuskulaturen veldig.
Du trener hele dagen. Det er sprøtt.
Men dette er superheltgreier.
Det er teit og like rart som det ser ut
når vi alle er skallede og har rare rompigger på hodet
og pigger i ansiktet, det er...
Det er merkelig.
Men du føler deg som en superhelt.
Forberedelsene er intense.
Til første film trente jeg i ni måneder,
til den andre filmen antakelig rundt fire måneder.
Jeg kunne ta pull-ups og armhevinger med én arm. Ti på begge armer.
Alt handler om å få kroppen min smidig og sterk
og klar for hva som helst.
Da jeg kom hit,
hadde jeg noen uker med Maria, stuntutøveren min,
og prøvde å lære det grunnleggende.
De har vært hjelpsomme, tålmodige, oppmuntrende.
Og veldig tøffe, som du ser.
Jeg sa: "Jeg velger deg. Gjør det du.
"Få meg til å se flott ut. Jeg gjør det jeg kan." Vidunderlig.
Kan ikke snakke om stuntteamet uten å gråte,
så jeg skal prøve denne ene gangen.
Jeg ante ikke hvor viktig stuntteamet er for en slik film.
Det kan høres naivt ut, men de er hjertet.
Akkurat som man kommuniserer med sang i en musikal.
I disse filmene kommuniserer man med kamp.
Da jeg begynte med stuntøkta,
var jeg bekymret for styrken og koordineringsevnen min.
Men bekymringer var unødvendige fordi stuntteamet er veldig snilt
og hardtarbeidende.
Jeg har nettopp snakket om dere.
ANDY LISTER ASS. KAMP-KOORDINATOR
Det er ikke sant.
Dette er det fantastiske laget jeg har snakket om.
Andy Lister, Liang, Snow, Rashid Phoenix.
Det er Maria, Jess og Snow.
Stuntutøveren min er et fantastisk menneske.
Som dere ser, er Rashid mann.
Ja, Zawe er en vidunderlig høy dame.
Det er få kvinner på 1,80 her i Storbritannia.
Kom igjen, jenter, ta stuntutøverutdanning.
Han har måttet bruke mye polstring på riktige steder.
Han er en høy, slank mann med bein de fleste kvinner ville drept for.
Zawe hadde opplevd dette før,
ville gjerne gjøre det og elsker Rash.
Så har vi Chloe, som også beveger seg vakkert,
men ikke kan være to steder samtidig.
Han får meg til å se bra ut. Og håret kler deg.
Takk.
Noen ganger er det stylet bedre enn mitt.
-Det irriterer meg. -Ikke nevn det.
Det herlige med å jobbe med visuelle effekter for Marvel Studios
er at de lar oss se alle referanser vi trenger, hver gang.
Er det katter her?
Nia var veldig glad i katter.
VI tok med ekte katter i nesten hver scene.
Det var så søtt.
Selv de sureste medarbeiderne sa: "Hvor er kattene?"
Den interessante utfordringen med å gjenskape en huskatt
er at mange mennesker har huskatter,
og de vet hvordan de ser ut.
Du kan ha en som sover hos deg.
Vi ønsket å være så nøyaktige som mulig.
Så vi gjorde en superkomplisert katteskanning...
...for å lage den best mulige dataanimerte katta.
Vi har to Gooser.
JO VAUGHN HOVED-KATTEDRESSØR
Dette er Nemo, én av dem. Hovedkatten heter Tango.
Vi har to fordi begge er gode til svært ulike ting.
Nemo er mer en stuntkatt.
Han liker å løpe og hoppe.
Tango er mye stødigere.
Han sitter, holder seg i ro, lager blikk, rare ansiktsuttrykk.
De er et godt team.
Tango og Nemo er et mareritt.
Jeg tuller.
De er de største divaene på settet.
På ett tidspunkt sa jeg til Nia: "Det er meg eller dem."
-Og Nia tok sitt valg. -Ja.
Det var den siste dagen jeg jobbet på The Marvels.
Vær så god.
Jeg gir disse tilbake så folk tror jeg jobber.
Kattungedagene var oppløftende, det beste noensinne.
Og utrolig stressende.
De var små, søte og skremmende uforutsigbare.
Alle medarbeiderne ble kattemødre.
Alle måtte gjete kattene
om de løp i feil retning.
Så vi gjeter katter?
Det ble scenen til filmen vi spilte inn.
Som med Goose filmet vi ofte kattunger som referanse.
Men kattunger er ikke like veldresserte som vår helt Goose.
Nesten hver kattunge i filmen er dataanimerte.
Men en håndfull opptak var for søte til å forkaste,
og dere får bestemme hvilke.
Når regissøren gir deg tilbakemeldinger
og alle har en kattunge, er det en flott dag.
På en 85 dagers innspilling
bør du ha noen dager med kattunger.
Jeg liker katter.
Gaven og utfordringen til denne filmen er at man ikke bare responderer
på det utvidende MCU og flere bakgrunnshistorier,
men du gjør det ganger tre.
Noe jeg alltid har elsket ved MCU som fan,
er hvordan de blander mange sjangere samtidig.
Og ofte vil tonen i en film følge av figuren.
Med tre figurer som dette
får du mye å leke med.
Vi er i Abbey Road Studios...
...og spiller inn musikken til The Marvels.
Det er et utrolig privilegium å være her.
Den høres fantastisk ut. Rommet og musikerne er fantastiske.
Å ha et slikt orkester
og denne kombinasjonen av 90 musikere som alle er fenomenale,
å kunne uttrykke de musikalske tankene mine er et privilegium.
Laura Karpman kom fra What If...?,
tok med mange ulike helter fra hele Marvel-universet,
fant signaturlydene og temaene til hver
og førte dem sammen.
What If...? var en flott øvelse for musikken til Ms. Marvel og The Marvels.
De tre hovedpersonene har vært med i andre serier.
Ms. Marvel, WandaVision,
og selvsagt Captain Marvel.
Vi trengte et nytt superhelt-tema som var for alle tre.
Et team-tema.
Laura fant på et fantastisk tema
vi nynner på kontoret.
Så bra.
Noen ganger slår jeg det på for å danse til det på kontoret.
Det er et fabelaktig tema.
Kan jeg si det? Det er flott.
Tolv franske horn, Marvel-tema, muntert, kjempegøy.
Temaet for Dar-Benn er også bemerkelsesverdig.
For lyden hennes brukte jeg sju fløyter, inkludert en kontrabassfløyte.
Det er en ond, lav, glidende lyd.
Det er Dar-Benn for meg.
Fløytetemaet er litt jazzaktig.
For Dar-Benn er jazzaktig på sin egen måte, ikke sant?
Hun har en vibe.
Hun virker mørk og mystisk.
Nia hadde mange innspill.
Hun kom til hver økt og deltok.
Alle strykeinstrumentene gjør det.
Vi gjorde også kule improvisasjoner med orkesteret.
Jeg kaller det lydmuren. Jeg tok alle elementene i Dar-Benns tema
og fikk alle i orkesteret til å spille dem samtidig.
Det er strukturert kaos.
Hun var veldig åpen for det,
og elsket all slik eksperimentering.
Vi kaller dette en lydmur.
Og Nia skal hjelpe med å forme alt.
Helt perfekt.
Takk.
De beste dagene i våre liv! Takk!
Uka i Abbey Road var en av de beste ukene jeg har hatt.
Det var et kameratskap. Alle førstemusikerne var kvinner,
og jeg ville ha et mangfoldig orkester.
Det var mange ulike ansikter i orkesteret, og det var flott.
Jeg er så heldig som blir verdsatt her i verden fordi jeg elsker det slik.
Tre, to, én...
Litt for fort. Unnskyld.
Det hendte mye morsomt og minneverdig på settet.
Innspillingen var morsom
med mye minneverdig.
Å, herregud!
GRATULERER MED DAGEN BRIE!
Kevin Feige, Samuel Jackson, Brie Larson, Teyonah Parris
sang "Gratulerer med dagen" til meg.
Det spilles om og om igjen i hodet mitt.
Kaka var også god.
Det er ikke bare en vanlig jobb for oss. Det er selve livet.
Så det var en barneaktig lek.
Vi kan tulle med hverandre fordi vi er så glade i hverandre.
Noen morsomme hendelser vil slett ikke virke morsomme,
som at noen dro rart til værs i en vaier.
Og vi bare måtte le lenge.
Dette er min feil.
Det var så gøy og flott.
Jeg hadde fantastiske medarbeidere, og hver dag skjedde noe nytt.
Denne innspillingen er som en fest.
Vi hadde bare hverandre.
Bare én ting til fra meg før Nia overtar.
JACK RAVENSCROFT FØRSTE REGIASSISTENT
Jeg sier til Nia fra oss alle:
Den mest fantastiske lederen vi kunne ha hatt
de siste 17 ukene og forberedelsene,
og lykke til til henne.
Tusen takk.
Denne jobben skremte meg da jeg fikk den i fjor sommer.
Den har vært det morsomste, mest spennende og fantastiske jeg har opplevd.
Jeg er glad i dere alle. Takk.
Settet var fantastisk.
Medarbeiderne ble en familie.
Det har vært et lidenskapsprosjekt for oss alle.
Nia, regissøren, og Mary, produsenten, skapte et kjempebra miljø på settet.
Det var tilfredsstillende å jobbe med så samarbeidsvillige mennesker.
Fantastisk, dere.
Det beste med hele produksjonen
er samarbeidet med skuespillerne og medarbeiderne.
Tusen takk.
Det er et ekstraordinært privilegium å samarbeide med så talentfulle mennesker.
Hår, sminke, garderobe, koreografi, alt.
Det var fantastisk.
Denne filmen vil inspirere mange, og jeg er veldig spent.
Den er veldig annerledes enn alt annet i MCU,
og det er sjeldent å se
så mange tøffe fargede og kvinner i forgrunnen
i en så storskala film.
Denne filmen setter nok tonen for MCU framover,
med hensyn til hvordan den bringer
ulike figurer sammen over tid og rom,
hvordan det kan utvide eller oppgradere historiefortellingen.
Det fins et sterkere kosmisk fellesskap, om figurene vet det eller ikke.
"Det du søker, søker deg."
Ok.
Dette er min siste dag.
Det er bittersøtt.
Har egentlig ikke bearbeidet noe.
Jobben har vært utrolig fantastisk.
Takk, alle sammen.
Tusen takk. Takk for at dere er her.
Takk for at dere er borte fra familiene, venner og kjæledyr
og deres nære og kjære.
Takk for all tid dere har brukt på dette.
Jeg setter dere alle høyt.
Der denne filmen slutter,
er det et stort spørsmålstegn hva det betyr for Carol.
Mye i hjertet hennes er avgjort.
Mye i hjertet mitt føles avgjort.
Når jeg er ferdig med enhver annen figur, tenker jeg: "Vekk med den."
Og med denne har jeg tenkt:
"Jeg beholder denne litt til."
Og jeg har sett hvordan denne stjernen har betydd mye for mange.
Jeg vil gjerne fortsette å være med på det.
Og jeg forstår at det ikke bare er mitt.
Hvem som helst kan gjøre dette, og jeg har forsonet meg med
at nye folk kommer.
Jeg ble født til dette.
Nye ansikter og superhelter kommer,
og jeg vet ikke hvor Carols plass er.
Og jeg kan slå meg til ro med at
vi har fantastiske mennesker
som vil ta vare på dette universet.
Høyere, lengre, raskere.
Oversatt av: Jon Sæterbø