Gillar du min tupé, barbar?
Demonhundar!
Han har tagit en bit av Ooklas man och täcker sin kala fläck med den.
Varför kan inte kattälskare åldras med värdighet?
Ariel, Ookla! Rid!
THUNDARR BARBAREN
Det är en varelse på vingen! Den attackerar aluminiumet!
Shaggy!
Jag har dig, Scoob!
Vad du än gör, titta inte bakom dig.
Bakom mig?
Nej! Titta inte bakom dig!
Titta inte ner heller.
Det är abc i feghet, Scoob.
Nu, Scoob!
Det fungerade! Kom igen, Velma. Vi drar in honom.
Ja!
Ett riktigt monster här i min hangar.
Otroligt att ni ungar fångade det.
Inte en "det", mr HB.
Herman Ellinger.
Det är den oförskämda passageraren från B17. Men varför?
För att flygbiljetter kostar skjortan.
Jag visste att om jag kunde skrämma bort dina passagerare,
skulle du tvingas sänka dina priser,
och jag kunde flyga nästan var som helst praktiskt taget gratis.
Flygbolagspriser är det riktiga monstret.
Jag tror inte man får rabatt för...
Och jag skulle ha kommit undan med det,
om det inte hade varit för er snokande ungdomar och er dumma hund.
Hallå!
Jag kan inte tacka er nog.
Men jag vet fortfarande inte hur ni listade ut det.
Enkelt. Med vetenskap.
Efter den första iakttagelsen av monstret, fick jag en idé.
Jag samlade rester från överbliven mat som serverats på flygplanet
och korsrefererade DNA-proverna
mot hårstycket vi hittade på vingen.
Otroligt.
DNA? Jösses, det låter inte alls som mysterielösning.
Det enda mysteriet är varför nån skulle försöka lösa nåt
utan gammaldags vetenskap för att backa upp dem.
Det finns två andra papper här.
Det är för att det fanns två extra personer
som åt maten på planet, trots att vi bad dem att låta bli.
Vad har vi gjort?
Det ser ut som labbet körde ert DNA-test tillsammans med Ellingers.
Är ni nyfikna på var era förfäder kom ifrån?
Ja. Danmark?
Du är ju en grand danois trots allt.
Betoning på "grand".
Och du, Shaggy?
Det står att mina förfäder kommer från en liten by
i norra England som kallas Norville O'er Morgania.
Vilket konstigt namn.
Det står här att Norville o'er Morgania
är känt för att vara en av de troliga platserna
för den antika staden Camelot.
Det står också att det har den bästa fish and chips
i hela Storbritannien.
- Fish? - And chips?
Det var pommes frites, men jag är fortfarande ombord.
Jag önskar att vi kunde åka, gänget.
Men vi började inte med mysterielösning för pengarna.
Daphne hade rätt på en punkt.
Flygpriserna är det verkliga monstret.
Då är det tur att jag har ett flygbolag.
Vad menar du, mr HB?
Vad menar jag?
Ni räddade hela mitt flygbolag från konkurs.
Jag flyger dig och dina vänner vart ni än vill, gratis.
Det är det minsta jag kan göra.
Gänget, vi är väl på väg mot gamla goda England.
- Ja! - Ja!
SCOOBY-DOO! SVÄRDET I STENEN
Det var snällt av mr HB att skicka över mysteriebilen.
Verkligen.
Fred, kartan säger att du skulle tagit vänster där bak.
Karta? Daphne, Jonesmän behöver inga kartor.
Vi har ett medfött lokalsinne.
Vi skapades för den öppna vägen.
Fred!
MYSTERIEBILEN
Fred, du vet att de kör
på vänster sida av vägen i England, eller hur?
Jösses. De byggde vägarna fel...
Är det här toalettvattnet går åt fel håll också?
Titta på det där.
STÄNGD NORVILLE O'ER MORGANIA
Ser ni? Jag sa ju att jag visste vart vi ska.
VÄG STÄNGD
- Fred! - Jag fixar det. Jag testar er bara.
Det ser ut som de ska ha fest.
Bra tajming.
- Fest? - Jösses. Det betyder...
Festmat!
Fish and chips. Korv och mos. Korvugnspannkaka.
Ostsmörgås. Spotted dick. Jam roly-poly.
- Är de här verkliga? - Jag antar det.
Amelett. Ål i gelé. Hors d'œuvre.
Det är som en helt ny värld av mat!
Scoob och jag ska gå och ta snacks.
Vi kommer strax tillbaka.
Det här stället är lite av en soptipp. Typ, nedgånget.
En del av arkitekturen är kvar från medeltiden.
Hörrni, stället vi bor på
är allt som står kvar av kungariket Camelot.
Camelot? Som kung Arthur?
Merlin? Riddarna av det runda bordet? Vi står på historia.
Kallade du inte stället för "soptipp"?
Ja, men nu är det en soptipp där riddare bodde.
Det finns lite bevis att Camelot eller kung Arthur existerade ens.
Men det gjorde han.
Det är det vi firar.
Hej. Jag är mr Saunders, borgmästaren i denna fina stad,
och det här är min assistent, Sandi.
- Hej. - Trevligt att träffas.
Jag heter Daphne, det här är mina vänner, Velma och Fred.
- Trevligt att träffas. - Ja, detsamma.
Du verkade väldigt säker att kung Arthur verkligen existerade.
- Hur kan du vara säker? - På grund av vårt namn, förstås.
Norville O'er Morgania.
Känner ni inte till historien? Inte många gör det.
Men frukta icke, snart kommer alla göra det.
Allt började för länge sedan, här, på platsen för Camelot.
Just det. Den gode kung Arthur
kom under attack av den skurkaktiga Morgan le Fay.
Allt verkade hopplöst tills en modig riddare dök upp. Sir Norville.
Känd för sin oräddhet,
bekämpade denna riddare den onda häxan och räddade Camelot.
Häxor? Trollkarlar? Kom igen.
De berättelserna kom ut ur medeltiden,
där inget kunde redovisas.
En misstroende. Det är okej.
Stanna i den här stan ett tag,
och ni kommer uppleva magin själva.
Borgmästaren har jobbat hårt
för att göra detta det största firandet nånsin.
Vi har hästkapplöpningar, demonstrationer i bågskytte,
en otrolig ljusshow och till och med en pajätartävling.
Sa nån "äta paj"?
Och vilka är det här?
Jag heter Shaggy, och det här är min kompis Scooby-Doo.
- Hej. - Trevligt att träffas.
Shaggy är anledningen till att vi är här.
Det visar sig att Shaggys förfäder är från Norville O'er Morgania.
Norville är ett Shaggy namn.
Ja. Jag heter Norville, efternamn Rogers.
Men ingen kallar mig "sir". Det är min pappas namn.
Verkligen? Är du säker?
Han har varit en Norville hela sitt liv, och DNA-testet bevisar det.
Norville är ett namn som har ärvts i vår familj i evigheter.
Precis som den här medaljongen.
Min mamma gav mig den för tur.
- Verkligen tur. - Vi tänkte se oss omkring.
Vem vet? Shaggys förfäder kanske lämnade nåt åt honom.
Jag hoppas på nån form av medeltida pizza.
Eller ål i gelé.
Ja. Vi måste gå.
- Det är inte möjligt. - Sandi.
Du kan aldrig gissa vad som hände...
Hörde du...
- Det var konstigt. - Småstäder är konstiga.
Kom ihåg när du färgade ditt hår blont
och alla i den lilla nordöstra stan pratade om det?
Ja. Att vara blond var definitivt inte roligare den dagen.
Och sen förvandlades de till fiskmänniskor och försökte äta oss.
Det är mindre av en "småstadsgrej"
än en "Scooby-gäng-grej".
- Biblioteket är den här vägen. - Hur vet du det?
På samma sätt som Scooby och Shaggy alltid vet var maten är.
Jag vet inte, Scooby-Doo.
Får du samma sorts hemsökta vibbar som jag får?
Ger inte allt dig den hemsökta stämningen?
Det kallas att hantera förväntningar.
Oroa er inte, hörrni. Det enda läskiga med det här biblioteket
är att det fortfarande använder Deweys decimalsystem.
Ja, jag förstår. Adjö.
Otroligt. Härnäst berättar ni säkert att
de har skräck-och romantiksektionerna sida vid sida.
Hej. Jag undrade...
Det här är en plats för studier. Använd din biblioteksröst, tack.
Självklart. Förlåt.
Är det bara jag, eller är det här stället dött?
Vi var på besök och undrade
om du kan vägleda oss till böckerna om din stads historia.
Nära baksidan, förbi skräck-och romantiksektionen.
Bredvid skräck- och romantiksektionen?
- Visst. Dessa genrer är ju så lika. - Exakt.
Men ni måste skynda er. Vi stänger om 20 minuter för den stora festen.
Varför vi borde fira en sån befängd historia, kommer jag aldrig veta,
men man måste göra det man måste göra.
Okej. Vi ska vara snabba. Tack.
Handbagage... Hårsare... Hypermarknader... Hemlagat...
HEMLAGAT
Man kan aldrig veta tillräckligt om ett ämne man älskar.
Här är den. Sir Norville och Morgan le Fays historia.
Det kan inte vara bra.
Det är det aldrig.
Det här verkar vara nån sorts sagobok.
"Det var en gång en stor härskare vid namn Kung Arthur."
"Men den här kungen var under attack från den onda Morgan le Fay.
"Hon krävde tronen från Kung Arthur,
"men han skulle inte överlämna till en så ond som hon.
"Allt var hopplöst tills Sir Norville dök upp.
"Norville svängde det mäktiga svärdet Excalibur,
"i en mäktig turnering, och blev den rättmätiga härskaren över Camelot.
"Men så fort han tagit tronen,
"attackerade Morgan le Fay igen.
"Norville fördes bort till Morgans slott,
"där de två hördes aldrig av igen.
"Kung Arthur påbjöd att om Sir Norville
eller hans barn nånsin återvände,
"skulle han krönas den rättmätige härskaren över hela landet."
Inte undra på att det kallades för mörka medeltiden.
Kan ni föreställa er nån som tror på en sån historia?
- Eller hur, gänget? - Scooby? Shaggy?
Är berättelsen över?
Vad säger man? Boken hade rätt. Det här är ett underbart gömställe.
ETT UNDERBART GÖMSTÄLLE
Hallå. Var är festen?
Om du ser en fest som inte händer, betyder det att du är festen.
Kom igen, gänget. Vi värmer upp det här stället igen.
Kom igen. Om ni dansar, kommer de.
Nej.
Det funkar! Kom igen, festfolk!
Brukar inte festfolk anlända landvägen?
Inte om det är en fallskärmshopparfest.
Ursäkta mig. Är du fallskärmsinstruktören?
Jag är Morgan le Fay, rättmätig härskare över Camelot!
Och om det inte var för snokande sir Norville,
skulle jag vara härskare än!
Varför pekar hon på mig?
Är du inte fallskärmsinstruktören?
Nu ska jag äntligen få min hämnd!
Du måste fånga oss först.
Kom igen, gänget!
Det var inte en festperson.
Vad var det där?
Hon sa att hon var Morgan le Fays spöke,
men det är bara befängt.
På en skala från ett till...
Hur befängt var det?
Kolla. Det är en gammal henge,
en stencirkel som en gång höll nån slags mystisk betydelse.
Titta på det där.
Vem tror ni att det är?
Det står att det är statyn av den legendariska sir Norville.
Sa nån "sir Norville"? Jag föraktar sir Norville!
Goda nyheter. Jag är inte han.
- Jag heter Shaggy. Alla älskar mig. - Inget skämt.
Det finns ingen tid för kärlek, bara vedergällning.
Jag åberopar trolldomens paradigm.
Med detta kusliga och mystiska rim, lämnar jag dem tvåbenta,
men lär dem att snoka och skickar deras rumpor bakåt i tiden.
Jag är rädd, Shaggy.
Jag med, kompis.
Är det nån annan som börjar bli lite... trött?
Trött? Ja.
Shaggy, var är vi?
Jag vet inte.
Shaggy, Scooby, ta tag i min hand.
Vi verkar falla vid standard 9,8 meter per sekund
som dikteras av jordens gravitation, men var är marken?
Fallskärmshoppning är ingen fest.
Jag hittade marken!
Håll i er!
Klarade vi oss helskinnade?
Jag känner inte mina ben.
Jag känner mina ben, men jag känner inte mina fingrar känna dem.
Var är vi?
Ingen täckning. Vi borde ha tagit utlandsabonnemanget.
Lämnade jag min locktång på om 1 600 år?
- Morgan le Fay förtrollade oss. - Kom igen.
Det var säkert några ungar som spelade nåt slags spratt.
Velma, se dig omkring.
Säger du att det inte finns en chans att tidsresor kan hända?
Jag menar, maskhål, svarta hål, Tipler-cylindrar.
Men det är händelser på kosmisk nivå vi pratar om.
Inte som fantasi, utan science fiction? Som Thundarr?
Nej. Thundarr är mer dum fantasi än sci-fi.
Men du gillar Thundarr.
Jag gillar Thundarrs magmuskler. Jag kollar för magmusklerna.
Jag med.
Vänta. Har vi rest i tiden?
Gänget, det ser ut som vi har ännu ett mysterium på vår...
Nej. Inte ett mysterium. Det är en bluff.
- Hur reste vi i tiden då? - Vi reste inte i tiden.
Det här är ett spratt, eller en japansk spelshow.
Vi behöver bara chilla och ta ett djupt andetag...
och hejda hästarna.
Man måste erkänna, Velma har oftast rätt om sånt.
Vi kan vänta här ett tag och se vad... Gänget.
Gänget...
Det är på riktigt!
Det här kan inte vara verkligt. Det går inte ihop.
Det här borde inte vara möjligt.
Om jag visste att jag skulle resa i tiden,
skulle jag tagit med mig min finkravatt.
Jag säger ju det, verkligheten är bara en simulering.
Nu är inte rätt tillfälle att oroa sig för vad som är verkligt.
Det tillfället är om hundratals år, där vi borde vara.
Det ser ut som vi har ännu ett mysterium på vår...
Vänta bara. När som helst nu, dyker nån upp
och skriker "Överraskning" eller blåser i ett horn.
Horn!
Hör upp!
Jag, hovets härold,
ber er att buga inför kungen av Camelot.
Landets herre. Riddaren av...
- Skynda dig. - Ja...
Bönder och livegna, jag ger er kung Arthur och drottning Guinevere.
Han är ganska snygg.
Jag antar det, om du gillar auktoritära diktatorer.
Han påminner mig om min pappa.
Ursäkta. Ny mantel. Jag har inte tämjt den än.
Han ser bekant ut.
Otvättat vanligt folk,
jag, er kung, och mina modiga riddare av det runda bordet
har med stor ansträngning och uppoffring
slutligen besegrat de skurkaktiga saxarna och skänkt fred åt öarna.
Jag älskar ditt hår!
Så jag anordnar en fest!
Det är ingen fest för er.
Den är till mig! Britternas rättmätiga kung,
som gjort er till det stolta folket ni är i dag.
Rak rygg. Upp med hakan. Tänk på avståndet.
Nu ska mina riddare av det runda bordet
komma förbi och samla in lite skatter.
Kom igen. Hosta upp.
Och Lancelot, jag tar den där ponnyn.
Han är som din pappa. En stor mobbare.
Det otvättade vanliga folket verkar inte gilla honom så mycket.
Herregud. Du har rätt, Daph.
Okej. Bra snack.
Inte igen.
Var hälsad, Arthur!
Det är jag, Morgan le Fay,
här för att ta min rättmätiga plats som härskare över Camelot.
Det är hon!
Gå hem till Avalon, vidriga häxa.
Du kallar din sort skön, ändå dömer jag dig som allt annat än det.
Jösses. Verkligen?
Ursäkta. Jag åt smör till lunch.
Överlåt tronen till mig, son till Uther Pendragon,
och jag ska skona ditt eländiga liv.
Mitt liv är fantastiskt, så du vet.
Ja. Bling.
Och jag gömmer mig bakom mina riddare.
Du måste bokstavligt talat slita sönder dem för att komma åt mig.
Om du inte ger mig tronen, får jag bara ta den.
Kung nere, allihop.
Snart kommer ni alla buga inför mig, Er sanna drottning!
Det är som boken vi läste i biblioteket.
Vad menar du?
Minns du när Velma sa: "Bla bla bla."
"Morgan le Fay höll på att irritera Norville o'er Morgania"?
Just det. Tills sir Norville dök upp.
Sir Norville.
- Där har vi det! - Vad är det?
Varför tittar du på mig så där?
För att Sir Norville kanske är Shaggy som skickats tillbaka i tiden.
Jag? En riddare? Med detta getskägg?
Dessutom ser jag inte ut som statyn.
Är du också ombord på tidsresetåget, Velma?
Du sa det själv, Daphne. Science fiction.
All tillräckligt avancerad teknologi är omöjlig att urskilja från magi.
Vi verkar ha rest i tiden. Vi behöver bara ta reda på hur.
Du kan säga det nu.
Gänget, det ser ut som vi har ännu ett mysterium på våra händer.
Om vi är i det avlägsna förflutna,
så lever vi för närvarande i legenden vi läste om i framtiden.
Min hjärna gör ont.
Och om vi är ansvariga för legenden, då måste vi göra precis som den sa,
annars sabbar vi tidslinjen,
som kan få oss att upphöra att existera,
eller ännu värre, kan hela universum implodera i en kvantparadox!
Jag säger det, verkligheten är en simulering, tjejen.
Universum kan inte implodera för att det är inte ens verkligt.
Daphne, du hjälper inte min mage.
Jag ser på er och ser bara
noll-ett, en-ett-noll- ett-ett-ett-noll.
Daph. Ge mig din telefon.
Titta! Så länge låsskärmens bakgrund förblir densamma,
betyder det att vi inte ändrat tidslinjen.
Vi behöver bara hålla oss till legenden och vi kommer klara oss.
Vad gör vi härnäst?
Jag har en idé, men vi behöver lämpligare klädsel,
så att vi inte skiljer oss från mängden.
Det roligaste jag sett på hela kvällen.
Hör upp!
Presenterar sir Norville av Crystal Covia och hans följe.
Jag, sir Norville från Crystal Cove...
Crystal Covia, presentera mig inför er kung.
Crystal Covia?
Låter väldigt New Age-igt. Väldigt häxigt.
Var ligger det? Vad har de på sig? Är det kläder?
Crystal Covia ligger långt tvärsöver havet.
Vi har stora skatter, som spritbutiker och Tacotisdagar.
- Och... - Tacoonsdagar.
Och ja, vi bär oftast kläder. Men ibland också mat.
De är sluskar.
Det här låter som häxkonst. Eller hur? Har jag rätt?
Ja. Okej, då. Visa mig.
Få se. Kom igen. Visa mig häxkonsten.
Ers Höghet, det finns inget som...
Jag kan häxkonst!
Där jag kommer ifrån undervisades jag av tusen sandhäxor.
Och jag skulle vilja sätta dig under en förtrollning
från ett odjur från 1 500 år in i din framtid.
Hoagie! Scooby, vi skapar historia.
Nu behöver vi bara en kniv att skära den med.
Shaggy.
Det funkar utmärkt.
Jag älskar din knivhållare. Väldigt rustik.
Det är vad jag kallar en super-Shaggy-macka.
Jag vet att det är en fantastisk macka, men kom igen.
Det är exakt som legenden.
Du drog ut Excalibur ur stenen.
Det gör dig till den rättmätiga arvingen till Camelot.
Vänta där, rackaren.
Sakta i backarna, okej?
Att dra en gammal metallbit ur en sten gör inte en till en ledare.
Det står bokstavligen: "Den som drar svärdet ur stenen,"
"skall bli den rättmätige kungen av Camelot."
Ni kommer in här med ert sandhäxeri,
stjäl mitt svärd, och försöker ta min tron också?
Det, gode sir, eller madam, är helt enkelt oförskämt.
Jag borde ge er en smak av Camelots schyssta desserter.
Vänta, pojkar. Det måste finnas ett sätt som vi kan lösa det här på.
- Paj går bra för mig. - Det ska vi.
Vi ska lösa det här. Som män!
Vänta!
- Vem är det? - Det är jag. Jag är Merlin.
- Merlin? - Merlin? Var?
Ja. Jag igen.
Jag är trollkarlen Merlin,
mästaren av kunskap och mystiska hemligheter.
Merlin, du förstör alltid mitt roliga. Precis som min mamma.
Skägg och allt.
Det är en sak jag inte tål, vuxna människor som beter sig som barn.
Allt detta bullriga argumenterande är vad som förde hit mig.
Jag är en upptagen trollkarl och jag måste fokusera, eller hur?
Förlåt, mr Merlin. Men vår vän Shaggy här,
drog svärdet ur stenen, så tekniskt...
Ja. Hur kan det finnas två kungar samtidigt?
Det kan det inte vara, eller hur? Ni är en bunt dummisar.
Ni måste lösa detta som de vuxniga människor ni är.
Med en vinna eller försvinna-närkamp om kronan!
Hör upp!
För att fastställa den sanna kungen,
måste kandidaterna testa sin skicklighet mot varandra.
Mästaren blir kungen av Camelot!
Måste jag tävla?
För att vara ärlig, är jag säker på att du kan ta mig.
Vi är adelsmän.
Adeln slåss inte mot varandra.
De otvättade ofrälsta får slåss å våra vägnar.
Oss, svettas? Vifta med armarna? Kan du föreställa dig det?
Lårben?
Ser ut som ni pojkar har listat ut det här.
Det finns en hel arsenal där nere för att välja från.
Arsenal!
Då så. Vi sätter igång.
Jag väljer... Sir Galahad.
- Jag väljer... - Vänta, kompis. Jag är inte klar än.
Sir Percival, sir Tristan. Gawain, sir Kay, sir Kay, sir...
Tänk om... Kan jag... Kan jag, snälla...
Bedivere, sir Kay...
- Sir... - Och jag vill ha ponnyn.
- Jag tar... - Bors den yngre.
- Det skulle vara bra... - Sir Lamorak...
- Jag väljer... - Och...
Visst, antar jag. Sir Lancelot.
Ja!
Jag vill ha en riddare som kämpar för rätt,
men det finns ingen i sikte.
Jag, Fred av Ascot,
anmäler mig frivilligt att slåss å sir Norvilles vägnar.
Är du säker att du klarar det här, Fred?
Du är en stor tuff kille, men de är galet muskulösa karlar.
Visst, Daph. Så länge du är där för att heja på mig, kommer vi klara oss.
Dessutom, som jag räknat ut det, enligt legenden, har vi redan vunnit.
Vad finns det att vara rädd för?
Svarta pesten. Sinnesrubbade stråtrövare. Jättebrunbjörnar.
Dysenteri. Arméer av arga orker...
Bara en?
Din mamma tycker åtminstone att du är cool.
Kom igen, Velma. Hitta ett sätt att få oss härifrån.
Jag jobbar på det. Om nån vet vad som finns här uppe, är det Merlin.
- Merlin? - Hej.
Ursäkta. Jag hörde inte dig komma in över mitt eldrapande och allt.
Jag kom för att söka kunskap.
Du måste vara min syster Karens vän. Jag kan lära dig.
Det är fantastiskt. Det var Karen som gav mig idén.
Hon bara: "Kan du andas eld?" Och jag bara: "Ja."
Och sen sa hon: "Men kan du rapa alfabetet?"
Och jag sa: "Herregud. Ja, det kan jag."
Varför har ingen nånsin kombinerat dessa två saker innan?
A, B, C, D, E, F, G.
Jag fastnar på "G".
Merlin, eller vem du vill kalla dig själv, jag har en sån dag.
Det är vad te är till för, gumman.
Jag tror att du kanske har en tidsmaskin eller nåt.
En anordning...
Okej. Du kanske kallar det "magi".
Vad det än är, måste jag lära mig att använda det
så att jag kan skicka hem mina vänner och mig själv.
Så, du vill vara en trollkarlsassistent?
Lära dig de fördolda hemligheterna
som får världen att snurra som ett fat.
Då är det här din kunskapssträvan börjar.
Vad ska jag göra med den här?
När det är dags, vet du vad du ska göra med den.
Kan jag inte bara få tillgång till din tidsmaskin?
Var det allt du ville?
Jag kallar det "solur".
Jag kommer behöva magi bara för klara den här dagen.
Hur ser jag ut?
Som min riddare i skinande rustning.
Min med.
Tack, Scoob. Dags att gå.
Det tror jag inte.
Morgan!
- Jag borde... - Frys!
Jag kan inte röra mig.
Låt honom gå.
Oroa dig inte. Det är bara tillfälligt.
Men tillräckligt länge för att hindra honom från att tävla.
Inget kan hindra mig från att ta tronen från Arthur!
- Vad ska vi göra? - Fred kan inte tornera så här.
Han måste förverka,
och kung Arthur vinner, vilket betyder att vi kanske...
Försvinner.
Nej. Vi måste ge Velma mer tid att lista ut saker.
Jag har en plan. En plan som är så galen att den kanske fungerar.
Fred!
Var är din riddare?
Jag vet inte.
Är det en dam på en häst?
Är det en icke-man?
Nej. Det är Daphne. Var är Fred?
Fälld av mörk magi. Jag tar hans plats.
En icke-man som gör sportiga manssaker?
Det är kul, eller hur?
Norville, när du har förlorat,
kanske jag kan hitta ett jobb åt dig i min stab.
Vad tycker du om sophantering?
Jag har några mogna hinkar med...
Kung Arthur, i mitt land, icke-män...
Kvinnor kan göra vad de vill.
Och några av dem är ganska läskiga.
Slå honom, Daph!
Slå den där riddaren på näsan.
Daphne!
Daphne, se upp!
Du slåss som en tjej, Så jag ska ta det lugnt med dig.
Jag duckade bara. Skulle jag slåss?
Titta, lilla flicka, först och främst, du är mager som en...
- Pinne. - Oroa dig inte.
De bucklorna rätas lätt ut.
Ja!
Lancelot blev slagen av en tjej!
Det är en poäng för dig. Men det är värt det.
- Ost? - Ost.
Sir Daphne, du är min riddare i skinande rustning.
Daphne!
Ja!
Jordnötter. Vill nån ha jordnötter?
Ge mig två. Jag har inte pengar på mig.
Nu gäller det. Han är den sista riddaren på Arthurs sida.
Jag vill att Daph vinner, men... jag vill att hon förlorar också.
Ta honom, Daph.
Här. För tur.
Ta honom, Daphne.
Jag kan inte se på.
Nej.
- Jag vann! - Du vann!
Det här är det värsta som nånsin hänt.
Äntligen!
Nu, med kungen utvald,
har jag skickat ett sändebud för att föra honom till mig.
När jag utför denna uråldriga rit,
kommer den orsaka en stor, fruktansvärd kamp.
När svärd kolliderar och klingar, försvinner ni med en smäll!
När ni dräps av min elaka Svarte Riddare!
Vad är det där?
Det är er undergång.
Svarte riddaren, attack!
Det är lite överdrivet.
- Gör slut på henne! - Inte så fort!
Velma, du är tillbaka och har lärt dig trolldomens sätt.
Titta. Hon har magiska pyjamas.
Merlin gav mig kläderna men jag lärde mig inget där uppe.
Magi är nonsens.
Jag är här för att rädda er på det nymodiga sättet.
Med vetenskap.
Allt handlar om fysik.
Abra-ka-vad-fantasinördar... nu-säger.
Ett objekt i rörelse förblir i rörelse
med samma hastighet och riktning...
såvida det inte påverkas av en obalanserad kraft.
Det är din tur, Daph. Låt oss avslöja vår skurk.
Shaggy, svärdet.
Svärdet?
Daph, fånga!
Och Svarte Riddaren är faktiskt...
Äckligt.
Nån som har en extra hjälm? Eller en papperspåse?
Kom igen. Ge mig en chans.
Jag fattar inte att jag gör det här.
"När lärlingar misslyckas med sina uppdrag,"
"och gjorde inte sitt bästa.
"När det är problem magiskt, låt det inte bli tragiskt.
"Ring Merlin. Han lyder din begäran."
Är all magi limerickar?
Vi verkar ha hamnat i en barney, va?
Barney. Som Barney Rubble. Det rimmar på "trubbel".
Vänta. Hur känner du till Barney Rubble?
- Han är från framtiden. - Han är en grottmänniska.
Merlin! Hjälp!
Attans.
- Hur lär jag mig att göra det där? - Han säger att det är magi.
Men jag skapar ett fall att han faktiskt är
nåt slags supergeni från 2600-talet.
Strålpistoler, molekylärtransport.
Eller, du vet...
Unga lärling...
Du måste studera hårdare om du ska bli en riktig trollkarl.
Studera vad? Det här i boken är nonsens.
Jag vill bara tidsresa hem.
Det här är bara dåliga limerickar och fikonspråk.
För en trollkarl är fikonspråk den viktigaste fikonsorten.
När tiden är inne, unge gosse, vet du precis hur man använder boken.
Men snälla, Merlin. Jag måste bara...
Andrahandstrollkarl. Det borde vara olagligt.
Vilken show killen ställer till med.
Kom igen. Vi vill bara använda din tidsresemaskin,
så vi kan åka hem och titta på Barbaren Thundarr.
Tidslinjen.
Trollkarlssnack för "Jag lovar att plugga hårdare".
Jag antar att det var allt.
Det tror jag inte!
Vad är det som händer?
Då du är den rättmätige kungen, är du min.
Farväl, era uslingar.
Nästa gång vi träffas, blir det er undergång!
Shaggy!
Oroa dig inte, Scoob. Vi ska få tillbaka honom.
Vi måste skynda oss. Titta!
Vår framtid håller på att blekna ur existens.
Om vi inte tar reda på var Shaggy är, kommer vi upphöra att existera,
vilket skapar en tidsparadox som förstör världen.
Jag kan den här. Jag vet vart han tog vägen.
Morgan's Keep. Inte långt härifrån.
Riktigt läskigt.
Det finns ett gatlopp med dödliga fällor innan man ens kan komma in.
Sa nån "fällor"?
Dödliga fällor?
Ja. Dödliga fällor. Häftigt. Lycka till.
- Hoppas ni får tillbaka er kompis. - Han är din vän också.
Jag behöver ingen kompis. Jag är kung. Jag har mackor.
Mackor!
Hur kan du äta i tider som dessa?
Ja. Till och med Scooby vet att när en vän är i trubbel,
släpper man allt för dem.
Till och med snacks.
Jag sa ju det. Shaggy är inte min...
Shaggy är min kompis.
Eller det närmaste jag har en.
Hela mitt liv är en lögn.
Ska du gå med i Scoobygänget medan vi räddar honom?
Nej. Är du galen?
Jag lämnar inte slottet utan ett gäng riddare.
Nej... Jag tror att jag knäckte dem alla.
Jag vet... Knäböj.
Jag, Arthur Pendragon, kung av Camelot,
och Excaliburs rättmätiga ägare,
dubbar er riddare av det runda bordet.
Vi går och räddar vår kompis.
Jag älskar ditt hår!
- Är det det här? Det är konstigt. - Vadå, Velma?
Inget. Jag kan svära att vi har varit här förut.
Du skulle minnas om du hade gjort det.
Välkomna till Morgan's Keep.
Denna grotta leder ner in i jordens innandöme,
där Morgan le Fay utövar sin mörka magi.
Var inte rädd, Scooby.
Kom ihåg att vi är här för att rädda Shaggy.
Arthur, hur ska vi korsa vallgraven?
Det är inte läskigt.
Där. Ner i korridoren.
Vad väntar vi på?
Det är de dödliga fällornas gatlopp.
Just det. Jag glömde.
Velma, kan du få oss över med dina krafter som trollkarlselev?
Jag kan försöka.
Så dumt.
"Jag åkallar fabelns kraft"
"för att skapa passage för riddarna av bordet.
"För denna onda hall försöker filea,
"koka eller krossa oss så länge den har kraft."
- Fungerade det? - Jag vet inte.
- Jag antar inte det. - Vi gjorde ett bra försök.
Om vi går tillbaka nu, kommer vara i tid för te och ål i gelé.
- Vi kan inte ge oss av. - Vad ska vi göra då?
Du är fällornas mästare, Fred.
Du kan lista ut det här.
Är jag en trollkarl? Nej. Är jag en konstnär?
Jag har inte tänkt på det.
Ursäkta. Vad gör det här igen?
Jag använde bogen vi tog med oss för att göra en trebuchet
som kommer kasta en sten genom korridoren, som drar släden,
som kommer glida förbi fällorna innan de kan göra nåt.
Det är en anti-fälla-fälla.
Briljant. Vi kommer alla dö.
- Redo, gänget? - Redo!
Och Bob är din farbror. Vi klarade det.
Sir Fred, du är en äkta anorak.
Jag är nog halvholländsk eller norsk-isk eller nåt.
Jag visste att du kunde göra det.
Tack, hörrni, men kom igen. Vi måste rädda Shaggy.
Ursäkta. Vad är det för hemskt ljud?
- Fler dödliga fällor? - Det är Shaggy.
Scooby-Doo. Kul att se dig, kompis.
- Shaggy, är du okej? - Det är jag nu när ni är här.
Hors d'oeuvres?
- Kom igen. Vi måste ut härifrån. - Han har en poäng.
Den som spar, han har. Det är vad jag alltid säger.
Stig undan.
- Kan vi gå nu? - Japp. Maten är borta.
- Det är för sent. - Bilden. Den är borta.
Vad vi än gjorde, gjorde vi tidslinjen värre.
Telefonen fungerar inte ens,
som om själva teknologin försvann.
- Vi har misslyckats. - Det har du rätt i!
Äntligen!
Nu, med Excalibur i mina händer
och Sir Norville som gett mig äganderätten till tronen...
- Äganderätten till tronen? - Ja.
Mot så mycket mat han kunde äta.
Allt är här. Lagligt och allt.
Shaggy, det gjorde du inte?
Varför skulle jag vilja ha en tron när jag har lite te och en scone?
Med den här äganderätten och svärdet,
är jag den rättmätiga härskaren över hela Camelot.
Bara om du kan hålla fast vid den.
Tror du att du kan besegra mig?
Jag är den största häxan genom tiderna,
men den här striden kommer dra ut på tiden.
"Dra-ke." Fattar ni?
Det här är mitt dumma lilla skämt,
då ni verkar gilla att dra dumma små skämt så mycket.
Jag gillar inte den här ordvitsen.
Drake!
Det är inte bra.
Jag är Morgan le Fay, härskare över Camelot, och jag är hungrig.
Det här bordet är riktigt bra byggt,
men jag tror inte att det klarar en till explosion.
Vi kommer behöva riktig magi för att ta oss ur den här.
Har du blivit bra än, Velma?
Nej. Men jag vet ett ord som funkar alltid för det här gänget.
- Vad är det? - Spring! Följ mig!
Klarar du inte av värmen, gå ut ur drakens lya.
Ni kan inte fly från mig!
Kom igen, kung Arthur. Lägg drakarna bakom oss.
Gå, Shaggy.
Jag kan inte hålla den här dörren för alltid.
Hoppa, Shaggy!
Demonhundar, Shaggy. Gå!
Kung Arthur.
Han klarar sig säkert.
Ni trodde att ni kunde fly från mig, era dårar.
Om ni har några sista ord, är det dags att använda dem.
När tiden är inne, unge gosse,
vet du precis hur man använder boken.
Tack. På grund av er, kan vi vakna upp till en ljusare morgon.
Imorgon? Velma, bilden. Har den kommit tillbaka?
- Nix. - Nej!
Menar du att vi har förstört framtiden?
Inga fler TV-spel? Inga fler ostburgare?
Inga fler Scooby Snacks?
Och inget sätt att återvända hem.
Oroa dig inte, sir Fred.
Du kan gå med mig och mina Riddare av det runda bordet.
Det kan ni allihop.
Tillsammans kan vi göra världen till en bättre plats.
Skapa ett kungarike där alla är välkomna
så länge de slåss på rättens sida.
Tillsammans kan vi göra Camelot till ett lysande exempel,
som skiner ett ljus mot de mörkaste platserna.
Bravo.
Velma, vad gör du?
Jag applåderar de här duktiga artisterna.
Det är väl slutet på er lilla show, va?
Mrs Wentworth?
- Är hon fångad i tiden också? - Nej, Shaggy.
Hon är inte tillbaka i tiden, och det är inte vi heller.
Men fotot på telefonen.
Glömde att ladda den. Den dog bara.
Men all magi. Flygandet, ljusen...
När hon gjorde förtrollningen för att frysa mig.
Det är som jag trodde. Det fanns ingen magi.
Det var bara vajrar, sömngas,
och ljusshowen som borgmästaren sa att staden
skulle visa oss senare.
När det gäller frysningen, vet vi alla att du är lättpåverkad
när nån skriker åt ditt håll.
- Vadå? Det är inte... - Hoppa!
Okej. Bra att veta.
Folket, de var vad? Skådespelare?
Inte vilka skådespelare som helst.
Detta är ingen annan än den underbara brittiska skådespelaren,
Winston Pilkingstonshire.
Winston Pilkingstonshire?
Han är skådespelaren som spelar Barbaren Thundarr på TV.
- Eller hur? - Just det.
Jag blev ännu mer misstänksam när Arthur sa "demonhundar",
en av Thundarrs slagord.
Man säger samma rader i 30 år, de är svåra att skaka av.
Men det som verkligen avslöjade det var magmusklerna.
Jag skulle känna igen dem var som helst.
Kan du signera min tunika?
Ja, det är jag och mina magmuskler.
Men vi kunde inte ha gjort det utan denna
fantastisk medeltida renässanstrupp.
Allihopa, snälla, buga och tacka.
Velma, fantastisk slutledning.
Jag anlitades som nyckelskådespelaren för att spela kung Arthur
i Norville o'er Morganias nyaste turistattraktion,
Camelot omskapat.
Camelot omskapat? Vad är det?
Det borde vara uppenbart, Daphne.
Minns du när vi först anlände i Norville O'er Morgania?
Vi nådde rondellen
med ena vägen avstängd för byggnation.
Det här måste vara nån form av inneslutande attraktion
byggd intill staden för att locka turister.
Sett till hur Camelot är centrerat i denna lilla dal
för att dölja vad som finns på andra sidan trädbeståndet
och hur slottet bara har fönster som vetter mot ena sidan,
är jag villig att slå vad att Norville O'er Morgania
är faktiskt bara ett par kilometer bort.
Hon har rätt. Och ni fem är våra första gäster som deltar
i vad vi hoppas ska bli en mycket lukrativ underhållningsupplevelse.
Ja, men var de tvungna att knocka oss för att låtsas att det var verkligt?
Det gjorde de faktiskt, Shaggy.
- På grund av dig. - Mig?
Kommer du ihåg legenden om Sir Norville?
Det stod att om Norville eller nån ur hans linje återvände,
skulle de göra anspråk på Camelots mark.
När borgmästaren fick reda på ditt ursprung
och såg din gamla medaljong med inskriptionen av Camelot,
var han övertygad om att du är här för att göra anspråk på staden.
Exakt. När han träffat Shaggy,
organiserade han ett stadsmöte och berättade för alla
att skulle de behöva göra vad som krävs
för att få dig att skriva över över äganderätten för marken till staden.
Jag vill inte äga fastigheter.
- Inte? - Ma'am, inte en chans.
Vet du hur många läskiga, onda människor vi har träffat
som gör konstiga saker bara för en bit mark?
Ta inte illa upp, men jag skriver gärna över äganderätten.
Ge mig bara pappersarbetet.
Det var snällt, Shaggy.
Lyckligtvis har du redan undertecknat äganderätten... till mig!
Det här är definitivt inte en del av manuset.
Jag vet då jag memorerade hela grejen, allas delar.
Det gör jag alltid. Det är en grej.
Dessa okunniga stadsbor
lägger allt i denna kung Arthurerfarenhet,
och vill dela vinsten mellan alla.
Men vet ni vad som är bättre än
att dela vinst med hundratals människor?
Dela den med ingen!
När jag skickar detta till de behöriga myndigheterna,
blir den här staden och vinsterna mina!
Hon försöker komma undan. Ta henne!
Se upp!
Och där rök min pension.
Hon behöver bara posta äganderätten och staden är hennes.
- Vi måste stoppa henne. - Var är närmaste brevlåda?
Vad är en brevlåda, sir Fred?
Vi spelar inte längre, din tönt.
Just det, kompis. Förlåt.
Det är ungefär två kilometer åt det hållet
i Norville o'er Morganias centrum.
Men hon är för långt borta. Vi hinner inte ikapp henne.
Nej, det finns ett sätt.
Ariel, Ookla, rid!
- Vill du? - Nej. Du kan vara Ariel.
Jag är Ookla, naturligtvis.
De där dårarna. Med denna äganderätt, finns det inget som kan stoppa mig
från att äga den här staden en gång för alla.
Är det här din idé?
Oroa dig inte. Det är bara en ombyggd lastbil.
En baby kan köra den.
Ser du? Vad var det jag sa? Lätt som en plätt.
Det här är fantastiskt!
Hon kommer undan!
Vi måste stoppa henne.
Okej. Winston fixar det.
Håll i er, allihop!
Ljusets herrar, det var kul!
- Vi gör det igen. - Ariel regerar!
Vi klarade det. Vi överlevde.
Men ni misslyckades i er strävan!
Inte än, avskyvärda häxa.
Flyg sant, min skönhet!
Och för att vara säkra...
Vad? Orättvist!
Jösses. Vad är det som pågår här?
Borgmästaren, vi vet att
du och staden försöker lura oss att tro att
vi var fångade i medeltiden för att göra anspråk på marken.
Men du trodde inte att din stadsbibliotekarie
skulle försöka stjäla äganderätten åt sig själv.
Och jag skulle ha kommit undan med det också,
om det inte hade varit för er snokande ungdomar!
Och...
Lite Scooby-gäng-magi.
Jag antar att du vill göra anspråk på marken, då.
Inte en chans.
Marken tillhör dig och resten av staden.
Jag är faktiskt ganska stolt att veta att mina förfäder
kom från ett så fantasifullt och företagsamt folk.
Då finns det bara en sak kvar att göra.
- Vad är det, borgmästaren? - Festa!
Inte ett dåligt sätt att tillbringa vår semester.
Håller du inte med, sir Fred?
Inte illa alls, sir Daphne.
Var nåt av det där verkligt, mr Pilkingstonshire?
Vår blommande bromans? Mackorna?
- Nåt av det? - Jag är skådespelare, Shaggy,
men det finns vissa saker som man inte kan fejka.
En av de där sakerna är en kärlek till mackor.
Titta på mackscenen i Citizen Kane. Du kommer förstå vad jag menar.
Vänskap är en till sak, Shaggy.
Ni ungar är inte så dåliga, för septiker.
Septiktankar. Jänkare.
Jag har ett underbart strandhus i Storbritannien.
Du måste komma nån gång.
Och bo på ett hotell i närheten.
- Ost. - Ost.
Jag är fortfarande inte säker hur du klarade av det.
Tryckvågorna av kall luft, eldklot, flygande...
Allt kändes så verkligt.
Magi är verklig, Velma.
Du måste bara blicka inåt för att hitta den.
Jag fattar. En trollkarl berättar aldrig hur han gjorde tricket.
Unge lärling, jag måste kila.
Minns du läxorna jag lärde dig?
När du förstår magi, finns det inget du inte kan hitta på.
Visst. Tack, "Merlin".
Det har varit surrealistiskt.
Adjö.
Vart ska din vän? Han missar fyrverkerierna.
Min vän? Menar du Merlin?
Är inte han en av stadsborna?
Nej. Jag har aldrig sett honom förut.
- Vi trodde att han var med dig. - Han är inte med mig.
Och om han inte är med dig, då...
Nej. Det kan det inte vara.
Jag sa ju att verkligheten var en simulering.
Undertexter: Bachar Haj Bakir