- Kan du lide min toupe, Barbar? - Dæmonhunde!
Han har taget noget af Ooklas manke for at skjule sin skaldede plet.
Hvorfor kan kattefolk ikke blive gamle med værdighed?
Ariel, Ookla! Afsted!
THUNDARR BARBAREN
Der er et væsen på vingen! Den angriber aluminiummet!
Shaggy!
Jeg har dig!
Kig ikke bagud.
Bag mig?
Nej! Se ikke bagud!
Og se heller ikke ned.
Det er fejhed for begyndere.
Nu!
Det virkede!
Kom så, lad os trække ham ind.
Ja!
Et ægte uhyre i min hangar.
Tænk, at I fangede det.
Det er intet "det", hr. HB.
Herman Ellinger.
Den uhøflige passager fra B17. Men hvorfor?
Fordi flybilletter er alt for dyre.
Hvis jeg kunne skræmme passagerne bort, måtte I sænke priserne,
og jeg kunne flyve overalt for småpenge.
Ja! Flypriserne er det rigtige uhyre.
Jeg tror ikke, man får rabat for...
Jeg ville være sluppet afsted med det,
havde I og den lurvede hund ikke blandet jer.
Hov!
Jeg kan ikke takke jer nok.
Men hvordan regnede I det ud?
Det var let. Med videnskab.
Da vi først så uhyret, fik jeg en idé.
Jeg indsamlede madrester fra flyet
og krydsrefererede med DNA-prøver
fra hår, vi fandt på flyets vinge.
Utroligt.
DNA? Det lyder ikke som om at løse et mysterium.
Det eneste mysterium er, hvorfor nogen vil løse noget
uden den gode, gamle videnskab.
Der er to andre stykker papirer her.
Det er, fordi der var to ekstra personer,
der spiste maden på flyet, selvom vi bad dem lade være.
Åh nej. Hvad har vi gjort?
Laboratoriet kørte jeres DNA-prøver sammen med Ellingers.
Vil I vide, hvor jeres forfædre kom fra?
Ja. Danmark?
Du er en Grand Danois, trods alt.
- Med tryk på "grand". - Hvad med dig, Shaggy?
Der står, at mine forfædre kom fra en landsby
i Nordengland, der hed "Norville o'er Morgania".
Sikke et sært navn.
Der står her, at "Norville o'er Morgania"
er kendt for at være et af de steder,
hvor den gamle by Camelot formodes at have ligget.
Der står også, at de har den bedste fish & chips
i hele Storbritannien.
- Fisk? - Og pomfritter?
Det var pomfritter, men jeg er stadig med.
Bare vi kunne tage afsted.
Men vi ville ikke løse mysterier for pengenes skyld.
Daphne havde ret i en ting.
Flybilletpriser er det ægte uhyre.
Heldigvis ejer jeg et flyselskab.
Hvad mener du, hr. HB?
Hvad mener jeg?
I har reddet mit flyselskab fra at gå konkurs.
I kan flyve gratis, hvor end I vil hen.
Det er det mindste, jeg kan gøre.
Så skal vi vist til gode, gamle England.
- Ja! - Ja!
Det var pænt af hr. HB at få Mysteriemaskinen sendt hertil.
Det var det.
Fred, kortet siger, du skulle være drejet til venstre før.
Kort? Jones-mænd har ikke brug for kort.
Vi har en medfødt retningssans.
Vi hører til på landevejen.
Fred!
MYSTERIEMASKINEN
Fred, du ved godt, at de kører
i venstre side af vejen i England, ikke?
De har bygget vejene forkert...
Er det også her, hvor vandet løber modsat ud?
Se lige der.
SPÆRRET CAMELOT NORVILLE O'ER MORGANA
Se? Jeg sagde jo, jeg vidste, hvor vi skulle hen.
VEJEN ER SPÆRRET
Fred!
Jeg ved det! Det var bare en prøve.
Det ser ud til, at de skal holde fest.
Fin timing.
- Fest? - Det betyder...
Festmad!
"Fish & chips. Pølser og kartoffelmos. Pølsefad.
- Walisisk kanin. Sukatkage. Roulade." - Er de ægte?
Det tror jeg. "Kartofler og kål. Ål i gele. Østers i bacon."
Det er en hel ny madverden!
Scoob og jeg får lidt at spise.
Vi er straks tilbage.
Det her sted er et hul og enormt slidt.
En del af arkitekturen er fra middelalderen.
Stedet, hvor vi står,
er alt, der er tilbage af Camelots kongerige.
Camelot? Som i kong Arthur?
Merlin? Ridderne om det runde bord? Vi står på historien.
Kaldte du det ikke lige for "et hul?"
Jo, men nu er det et hul, hvor der boede riddere.
Der er meget lidt bevis for, at Camelot og kong Arthur eksisterede.
Men det gjorde han.
Det er det, vi fejrer.
Hej. Jeg er hr. Saunders, borgmester i denne fine by,
og dette er min assistent Sandi.
- Hej. - Rart at møde dig.
Mit navn er Daphne, og dette er mine venner, Velma og Fred.
- Dejligt at møde jer. - I lige måde.
Du virker meget sikker på, at kong Arthur virkelig eksisterede.
- Hvordan kan du være sikker? - På grund af vores navn.
Norville o'er Morgania.
Kender I ikke historien? Det er der ikke mange, der gør.
Men frygt ikke, det kommer alle til.
Det begyndte for længe siden lige her, hvor Camelot lå.
Nemlig. Den gode kong Arthur
blev angrebet af den onde Morgan le Fay.
Det så sort ud, indtil sir Norville, en modig ridder dukkede op.
Han var kendt for sin frygtløshed
og besejrede den onde heks og reddede Camelot.
Hekse? Troldmænd? Kom nu.
Disse historier er fra den mørke middelalder,
hvor der ikke kan redegøres for noget.
En vantro. Det er okay.
Bliv lidt her i byen,
og så oplever du selv magien.
Borgmesteren har arbejdet hårdt på
at gøre denne fejring til den allerstørste.
Vi har hestevæddeløb, bueskydningsdemonstration,
et utroligt lysshow og endda en tærte-spise-konkurrence.
Sagde nogen "tærte-spise?"
Og hvem er det?
Jeg hedder Shaggy, og det er min ven Scooby-Doo.
- Hej. - Rart at møde dig.
Shaggy er grunden til, vi er her.
Shaggys forfædre kommer herfra.
Norville er et Shaggy-navn.
Ja. Mit navn er Norville. Efternavn Rogers.
Men ingen kalder mig "sir". Det er min fars navn.
Virkelig? Er du sikker?
Han har været en Norville hele livet, og DNA-prøven beviser det.
Norville er et navn, der er gået i arv
i min familie altid.
Ligesom denne medaljon.
Min mor gav mig en lykkeamulet.
- Held, så sandelig. - Vi ville se os lidt omkring.
Hvem ved? Måske efterlod Shaggys forfædre noget til ham.
Jeg håber på middelalderpizza.
Eller ål i gele.
Ja. Nå, men vi må videre.
- Det kan ikke passe. - Sandi.
Du gætter aldrig, hvad der lige skete...
Har du hørt...
- Det var sært. - Små byer er sære.
Husker du dengang, du farvede dig blondt,
og alle i den lille, nordøstlige by talte om det?
At være blondine var ikke sjovt den dag.
Og så blev de alle til fiskefolk og forsøgte at spise os.
Det er ikke så meget en "småby-ting",
som det er en "Scooby-bande-ting".
- Kom nu. Biblioteket er denne vej. - Hvordan ved du det?
På samme måde som Scooby og Shaggy altid ved, hvor maden er.
Jeg ved nu ikke, Scooby-Doo.
Får du også den hjemsøgte fornemmelse?
Giver alt dig ikke den fornemmelse?
- Det kaldes at forventningsstyre. - Bare rolig, venner.
Det eneste skræmmende ved dette bibliotek er,
at det stadig bruger Deweys decimalklassifikation.
Ja, jeg forstår. Farvel.
Utroligt. Det næste, du fortæller mig, er,
at de har stillet horror og romantik ved siden af hinanden.
Hej. Jeg tænkte på...
Dette er et sted, man studerer. Brug din biblioteksstemme, tak.
Selvfølgelig. Undskyld.
Er det kun mig, eller er dette sted dødt?
Vi er på besøg og tænkte på,
om du kan vise os bøger med byens historie.
Allerbagerst efter horror og romantiksektionen.
Ved siden af horror og romantiksektionen?
Selvfølgelig. For de genrer er så ens.
Præcis. Men I må skynde jer. Vi lukker om 20 minutter.
Hvorfor vi fejrer en absurd historie, ved jeg ikke,
men man må gøre det, som man skal.
Okay. Vi skynder os. Tak.
Arbejdsværktøj... Håndbagage... Madlavning... Skinkehaser...
SKINKEHASER
Man kan aldrig vide nok om et emne, man elsker.
Her er det.
Historien om sir Norville og Morgan le Fay.
Det kan ikke være godt.
Det er det aldrig.
Det virker til at være en historiebog.
"Engang for længe levede en stor hersker ved navn kong Arthur.
Men kongen blev angrebet af den onde Morgan le Fay.
Hun krævede at få tronen fra kong Arthur,
men han ville ikke give den til en så ond som hende.
Alt så håbløst ud, indtil sir Norville dukkede op.
Svingende med det store sværd Excalibur,
blev Norville, gennem en stor turnering,
den retmæssige hersker af Camelot.
Men ikke så snart han havde fået tronen,
angreb Morgan le Fay igen.
Norville blev bragt til Morgans slot,
og man hørte aldrig fra de to igen.
"Kong Arthur bekendtgjorde, at hvis sir Norville
eller hans børn kom tilbage,
ville han blive kronet til den retmæssige hersker over landet."
Ikke så sært, det blev kaldt den mørke middelalder.
Kan I forestille jer, at nogen troede på den historie?
- Venner? - Scooby? Shaggy?
Er historien slut?
Tænk sig, bogen havde ret. Det er et godt gemmested.
ET GODT GEMMESTED
Hov. Hvor er festen?
Hvis man ser en fest, hvor intet sker, betyder det, at man er festen.
Kom så, lad os få gang i festen.
Kom nu. Hvis du danser, så kommer de.
Nej.
Det virker! Kom så, festfolk!
Kommer festfolk ikke normalt gående?
Ikke, hvis det er en faldskærmsudspring-fest.
Undskyld, er du faldskærmsinstruktøren?
Jeg er Morgan le Fay, den retmæssige hersker af Camelot!
Og det ville jeg stadig være, hvis det ikke var for sir Norville!
Hvorfor peger hun på mig?
Er du ikke faldskærmsinstruktøren?
Nu får jeg endelig hævn!
Du skal fange os først.
Kom så, venner!
Det var ikke en festperson.
Hvad var den ting?
Hun sagde, hun var Morgan le Fays spøgelse,
men det er absurd.
På en skala fra en til...
Hvor absurd synes du så, det var?
Se lige. Det er et gammel monument,
en cirkel af sten, der engang betød noget mystisk.
Se lige der.
Hvem tror I, det er?
Der står, det er en statue af den legendariske sir Norville.
Sagde nogen "sir Norville?" Jeg afskyr sir Norville!
Godt nyt så. Jeg er ikke ham.
Jeg hedder Shaggy, og alle elsker mig.
Der er ikke tid til kærlighed, kun gengældelse.
Jeg påberåber mig troldmandens paradigme.
Med disse uhyggelige og mystiske rim lader jeg dem være tobenet,
men giver dem en lærestreg og sender dem tilbage i tiden.
Jeg er bange.
Det er jeg også.
Bliver I også trætte?
Trætte? Ja.
Shaggy, hvor er vi?
Det ved jeg ikke.
Shaggy, Scooby, hold mig i hånden.
Vi falder 9,8 meter i sekundet,
hvilket Jordens tyngdekraft bestemmer, men hvor er jorden?
Faldskærmsudspring er ikke en fest.
Jeg har fundet jorden!
Pas på nedslag!
Klarede vi den i et stykke?
Jeg kan ikke føle mine ben.
Jeg kan føle mine ben, men jeg kan ikke mærke mine hænder på dem.
Hvor er vi?
Ingen dækning. Vi burde have taget international dækning.
Har jeg ladet krøllejernet være tændt i 1.600 år?
Morgan le Fay kastede en fortryllelse over os.
Kom nu. Det var bare nogle børn, der spøgte.
Velma, se dig omkring. Siger du, at tidsrejser er umulige?
Altså, ormehuller, sorte huller, Tipler-cylindre.
Men det er kosmiske hændelser, vi taler om.
Ikke fantasi, men sci-fi? Som Thundarr?
Nej. Thundaar er mere dum fantasi end sci-fi.
- Men du kan lide Thundarr. - Jeg kan lide hans muskler.
- Også mig. - Så har vi foretaget en tidsrejse?
Det ser ud til, at vi har en nyt mysterium at...
- Intet mysterium, det er svindel. - Hvordan rejste vi så i tiden?
Det gjorde vi ikke.
Det er en spøg, eller et japansk tv-show.
Vi skal bare slappe af og trække vejret dybt...
hold på hestene.
I må indrømme, at Velma normalt har ret.
Lad os vente her lidt og se, hvad... Venner.
Venner.
Det eksisterer!
Det kan ikke passe. Det giver ingen mening.
Det burde ikke være muligt.
Havde jeg vist, jeg skulle tidsrejse, havde jeg taget mit pæne slips med.
Jeg siger jer jo, at virkeligheden kun er en simulation.
Forkert tidspunkt at bekymre os om, hvad der er ægte.
Det tidspunkt ligger hundredvis af år længere fremme, hvor vi burde være.
Det ser ud til, at vi har endnu et mysterium at...
Bare vent. Lige om lidt springer der en frem
og råber "Surprise!" eller blæser i et horn.
Horn!
Hør denne proklamation!
Jeg, hoffets herold,
beder jer bukke for kongen af Camelot.
Hersker over landet. Ridderen af...
- Kom nu videre. - Ja...
Bønder og livegne, kong Arthur og dronning Guinevere.
Han er ret lækker.
Hvis man kan lide autoritære diktatorer.
Han minder mig om min far.
Undskyld. Ny kappe. Er ikke vant til den endnu.
Han ser velkendt ud.
Uvaskede, almindelige folk,
jeg, jeres konge og mine brave riddere af det runde bord
har med megen anstrengelse og store ofre
endelig besejret de skurkagtige saksere og bragt fred til øerne.
Jeg elsker dit hår!
Så jeg holder fest!
Det er ikke en fest for jer.
Det er for mig! Briternes retmæssige konge,
der gjorde jer til det stolte folk, I er i dag.
Ret ryggen. Hagen op. Pas på kanten.
Og nu kommer mine riddere af det runde bord
rundt og samler skatter ind.
Kom så. Til hest.
Og Lancelot, jeg vil have den hest.
Han er som din far. En ondskabsfuld person.
De uvaskede, simple folk ser ikke ud til at kunne lide ham særligt meget.
Du godeste. Du har ret, Daph.
Okay. God snak.
Ikke igen.
Vær hilset, Arthur!
Det er mig, Morgan le Fay,
der vil kræve min retmæssige plads som hersker af Camelot.
Det er hende!
Tag hjem til Avalon, onde troldkvinde.
I kalder jer retfærdige, men jeg siger det modsatte.
Du godeste. Virkelig?
Undskyld. Jeg fik smør til frokost.
Overgiv tronen til mig, søn af Uther Pendragon,
og jeg skal skåne dit elendige liv.
Mit liv er fantastisk, at du ved det.
Ja. Sha-zing.
Og jeg gemmer mig bag mine riddere.
Du må gennem dem for at nå mig.
Giver du mig ikke tronen, så tager jeg den.
Kongen er faldet.
Snart bukker I alle for mig, jeres sande dronning!
Det er ligesom i bogen fra biblioteket.
Husker du, da Velma sagde: "Bla bla bla.
Morgan le Fay irriterede Norville o'er Morgania"?
Nemlig. Indtil sir Norville dukkede op.
Sir Norville.
- Det er det! - Hvad er det?
Hvorfor ser du sådan på mig?
Fordi måske er sir Norville faktisk Shaggy sendt tilbage i tiden.
Mig? En ridder? Med dette skæg?
Jeg ligner ikke statuen.
Så er du også en tidsrejsende nu, Velma?
Du sagde det selv, Daphne. Sci-fi.
En avanceret teknologi kan ikke skelnes fra magi.
Vi ser ud til at være rejst i tid. Vi skal bare finde ud af hvordan.
Du kan sige det nu.
Det ser ud til, at vi har endnu et mysterium at løse.
Hvis vi er i fortiden, så oplever vi nu den legende,
vi læser om i fremtiden.
Min hjerne gør ondt.
Hvis vi er ansvarlig for den legende, så må vi gøre, som den sagde,
ellers ødelægger vi tidslinjen,
som kunne gøre, at vi ikke eksisterer
eller være endnu, at verden eksploderer i et kvantum-paradoks!
Jeg siger jo, at virkeligheden er en simulation.
Universet kan ikke eksploderer, for det er ikke virkeligt.
Daphne, du hjælper ikke min mave.
Jeg ser på jer og ser kun
nul-et, et-et-nul-et-et-et-nul.
Daph. Giv mig din telefon.
Se! Så længe billedet forbliver det samme,
betyder det, vi ikke har ændret tidslinjen.
Så vi skal bare holde os til legenden, så går det fint.
Så hvad gør vi nu?
Jeg har en idé, men først må vi finde noget passende tøj,
så vi passer bedre ind.
Det er det sjoveste, jeg har set i aften.
Hør denne proklamation!
Præsenterer sir Norville af Crystal Covia og hans følge.
- Jeg, sir Norville af Crystal Cove... - "Ia!"
Crystal Covia, præsenterer mig for kongen.
Crystal Covia?
Det lyder meget nyt. Meget "hekse-agtigt".
Hvad er det? Hvad har de på? Er det tøj?
Crystal Covia ligger på den anden side af havet.
Vi har store skatte som slikbutikker og taco-tirsdag.
- Og... - Taco-onsdage.
Og vi bærer mest tøj, men nogle gange også mad.
De er sjuskemikler.
Det lyder som hekseri. Har jeg ret?
Ja. Okay. Så vis mig det.
Lad os se det. Kom så. Vis mig heksekunsterne.
Deres højhed, der findes ikke...
Jeg kender heksekunst!
Hvor jeg kommer fra, blev jeg udlært af 1.000 sand-witches.
Og du skal fortrylles
af et væsen fra 1.500 år i fremtiden.
En sandwich! Scooby, lad os skrive historie.
Nu mangler vi kun noget at skære den over med.
Shaggy.
Den er helt perfekt.
Jeg elsker din knivblok. Meget rustik.
Og det er det, jeg kalder en Super Shaggy Sandwich.
Jeg ved, den er utroligt, men kom nu.
Det er som i legenden.
Du trak Excalibur op af stenen.
Det gør dig til den retmæssige arving af Camelot.
Rolig nu.
Træk i bremsen, okay?
At trække gammelt metal op af en sten, gør ikke nogen til leder.
Der står direkte: "Den, der trækker sværdet op af stenen,
skal blive den retmæssige konge af Camelot."
Du kom her med dit hekseri,
stjal mit sværd, og nu vil du også tage min trone?
Min gode herre eller frue, det er uforskammet.
Jeg burde give dig en forsmag på Camelots retfærdige desserter.
Vent nu lidt, drenge. Der må være en måde at afgøre dette på.
- Tærte er fint med mig. - Det er der.
Vi afgør dette som mænd!
Vent!
- Hvem er det? - Det er mig. Jeg er Merlin.
- Merlin? - Merlin? Hvor?
Ja. Mig igen.
Jeg er troldmanden Merlin,
mester af viden og mystiske hemmeligheder.
Merlin, du ødelægger min morskab. Ligesom min mor.
Helt ned til skægget.
Er der noget, jeg ikke kan døje, er det voksne, der opfører sig som børn.
Dette højlydte skænderi fik mig herned.
Jeg har travlt og må fokusere, forstået?
Undskyld, hr. Merlin. Men vores ven Shaggy
trak sværdet op af stenen, så teknisk set...
Ja, hvordan kan der være to konger på samme tid?
Det kan der ikke, vel? I dummernikker.
I må løse det, som de voksne personer I er.
Men en vinderen får alt-kamp for kronen!
Hør denne proklamation!
For at bestemme den sande konge
må de to kandidater afprøve deres evner på hinanden.
Vinderen bliver konge af Camelot!
Skal jeg kæmpe?
For helt ærligt, så kan du godt klare mig.
Vi er adelsmænd.
Adlen kæmper ikke mod hinanden.
Vi får de uvaskede, almindelige mennesker til at kæmpe for os.
Os, svedende? Der vifter med armene? Kan du forestille dig det?
- Kyllingelår? - I har vist fået ordnet det.
Der er mange at vælge fra dernede.
Vælg en!
Okay. Lad os gøre det.
Jeg vælger... Sir Galahad.
- Jeg vælger... - Vent lige, jeg er ikke færdig endnu.
Sir Percival, sir Tristan, Gawain, sir Kay, sir Kay, sir...
Hvad med... Kunne jeg... Jeg var... Må jeg...
Bedivere, sir Kay...
- Sir... - Og jeg vil have den hest.
Jeg tager...
- Bors den yngre. - Det ville være fantastisk...
- Sir Lamorak... - Jeg vælger...
Fint. Så sir Lancelot da.
Ja!
Jeg vil gerne have en ridder, der kæmpede for mig,
men der er ingen.
Jeg, Fred af Ascot,
melder mig frivilligt til at kæmpe for sir Norville.
Er du sikker på, du vil det?
Du er en stor, stærk fyr, men det der er muskuløse mande-mænd.
Ja da.
Så længe du hepper på mig, klarer vi den.
Og ifølge legenden har vi allerede vundet.
Hvad er der at være bange for?
Den sorte død. Forstyrrede røvere. Store, brune bjørne.
Dysenteri. Hære af vrede orker...
Kun den ene?
I det mindste synes din mor, at du er sej.
Kom nu, Velma. Få os ud herfra.
Jeg er i gang. Hvis nogen ved, hvad der foregår her, er det Merlin.
- Merlin? - Hej.
Undskyld. Jeg hørte ikke, du kom ind på grund af min bøvsende ild.
Jeg kommer for at søge viden.
Du må være min søster Karens ven. Jeg kan undervise dig.
Det er fantastisk. Karen gav mig idéen.
Hun sagde: "Kan du spytte ild"? Jeg siger: "Ja."
Så siger hun: "Kan du bøvse alfabetet?"
Og jeg siger overrasket: "Det kan jeg."
Hvorfor har ingen tænkt på at kombinere de to ting?
A, B, C, D, E, F, G.
Jeg sidder fast på "G".
Merlin, eller hvad du nu kalder dig selv, jeg har en dårlig dag.
Det er det, te er til for, min kære.
Jeg tror, du måske har en tidsmaskine.
En enhed...
Okay. Måske kalder du det "magi".
Hvad end det er, skal jeg lære at bruge det,
så jeg kan sende mine venner og mig hjem igen.
Så du vil være troldmandens lærling?
Lære mystiske hemmeligheder at kende, der får verden til at dreje rundt.
Så begynder din færd efter viden her.
Hvad skal jeg gøre med den?
Når tiden kommer, vil du vide, hvad du skal gøre med den.
Kan jeg ikke bare få adgang til din tidsmaskine?
Er det alt, du ville?
Jeg kalder den et "solur".
Jeg får brug for magi til at komme gennem dagen.
Hvordan ser jeg ud?
Som min ridder i en skinnende rustning.
Også min.
Tak, Scoob. Tid til at gå.
Det tror jeg ikke.
Morgan!
- Jeg burde... - Frys!
Jeg kan ikke bevæge mig.
Slip ham.
Bare rolig. Det er kun midlertidigt.
Men længe nok så han ikke kæmper.
Intet kan nu stoppe mig fra at tage tronen fra Arthur.
- Hvad gør vi? - Fred kan ikke kæmpe sådan.
Han må give op,
og så vinder kong Arthur, hvilket betyder, at vi måske...
Forsvinder.
Nej, vi må give Velma tid til at finde ud af det.
Jeg har en plan så vanvittig, at den måske virker.
Fred!
Hvor er din ridder?
Det ved jeg ikke.
Er det en kvinde til hest?
Er det en ikke-mand?
Nej. Det er Daphne. Hvor er Fred?
Fældet af mørk magi. Jeg er erstatningen.
En ikke-mand, der skal lave sportslige mande-ting?
Det er latterligt, ikke? Norville, når du har tabt,
finder jeg måske et job til dig blandt min personale.
Hvad mener du om skraldemand?
Jeg har et par fyldte spande med...
Faktisk, kong Arthur, i mit land kan ikke-mænd...
Kan kvinder gøre det, de bestemmer sig til.
Og nogle af dem er ret skræmmende.
Slå ham, Daph!
Slå den ridder lige i snotten.
Daphne!
Daphne, pas på!
Du kæmper som en pige, så jeg behandler dig pænt.
Jeg undveg. Skulle jeg kæmpe?
Hør, lille pige, for det første er du lige så tynd som en...
- Pind. - Bare rolig.
De buler kan godt rettes ud.
Ja!
Lancelot blev slået af en pige!
Det er et point til dig. Men det var det værd.
- Ost? - Ost.
Sir Daphne, du er min ridder i skinnende rustning.
Daphne!
Hurra!
- Ja! - Peanuts. Vil nogen have peanuts?
Giv mig to. Jeg går ikke med penge.
Nu er det nu. Han er den sidste ridder på Arthurs side.
Jeg ønsker Daph skal vinde, men også lidt at hun taber.
Tag ham så.
Her. Det bringer lykke.
Tag ham så.
Jeg tør ikke kigge.
Åh nej.
- Jeg vandt! - Du vandt!
Det er det værste, der nogensinde er sket.
Endelig!
Nu hvor kongen er valgt,
sender jeg en budbringer for at bringe ham til mig.
Mens jeg udfører dette gamle ritual,
vil det udløse en stor og frygtelig kamp.
Mens sværd krydses, går du ud med et brag.
Når du besejres af min onde, sorte ridder!
Hvad er det?
Det er din undergang.
Sorte ridder, angrib!
Det er lidt overdrevent.
- Besejr hende! - Ikke så hurtigt!
Velma, du er tilbage. Og du har lært trolddom.
Se. Hun har en magisk pyjamas.
Ja, Merlin gav mig tøjet, men jeg lærte intet deroppe.
Magi er sludder.
Jeg er her for at redde dig på gammeldags facon.
Med videnskab.
Det handler om fysik.
Abra-ka-eller- hvad-fantasi-nørder-siger.
En objekt i bevægelse forbliver i bevægelse
med samme fart og retning...
medmindre det møder modstand.
Det hele er dig, Daph. Lad os se vores skurk.
Shaggy, sværdet.
Sværdet?
Daph, grib!
Og den sorte ridder er...
Ulækker.
Har nogen en ekstra hjelm? Eller en papirspose?
Kom nu. Hjælp mig nu lidt.
Tænk, at jeg gør det her.
"Når lærlinge fejler på deres færd,
og de ikke gør deres bedste.
Når der er problemer med magi, så lad det ikke ende tragisk.
Bare kald på Merlin. Han hjælper dig."
Er al magi på vers?
Det er skidt, ikke?
Skidt?
Som i det går skidt? I har problemer.
Hvordan kender du ordet problem?
- Han kommer fra fremtiden. - Han er en hulemand.
Merlin! Hjælp!
Sørens også.
Hvordan lærer jeg at gøre det?
Han siger, det er magi. Men jeg arbejder på et argument om, at han
er et supergeni fra det 27. århundrede.
Strålepistoler, molekylær-transport.
- Eller... - Unge lærling...
Du må studere mere, hvis du vil blive en ordentlig troldmand.
Studere hvad? Alt i denne bog er vrøvl.
Jeg vil bare tidsrejse hjem igen.
Det her er dårlige vers og vrøvl.
For en troldmand er vrøvl meget vigtigt.
Når tiden kommer, unge dreng, vil du vide, hvad du skal gøre med bogen.
Men, Merlin, jeg skal bare...
Andenrangs troldmænd. Burde være ulovlige.
Sikke et show, den fyr lavede.
Kom nu. Vi vil bare låne din tidsrejsemaskine,
så vi kan komme hjem og se Thundarr, barbaren.
Tidslinjen.
Troldmandssnak for "Jeg lover at studere mere."
- Så er det vel det. - Det tror jeg ikke!
Hvad sker der?
Hvis du er den retmæssige konge, så er du min.
Farvel, I misædere.
Når vi mødes næste gang, er det jeres undergang!
Shaggy!
Bare rolig, Scoob. Vi får ham tilbage.
Vi må skynde os. Se!
Vores fremtid forsvinder.
Finder vi ikke Shaggy, ophører vi med at eksistere
og skaber et tidsparadoks, der vil knuse verden.
Jeg kender den her. Jeg ved, hvor han er.
I Morgans fæstning. Ikke langt herfra.
Virkelig uhyggeligt sted.
Og der er dødbringende fælder, før man kommer indenfor.
Sagde nogen "fælder?"
Dødbringende fælder?
Ja. Fantastisk. Held og lykke.
- Jeg håber, I finder jeres kammerat. - Han er også din ven.
Jeg har ikke brug for venner. Jeg er en konge. Jeg har sandwich.
Sandwich!
Hvordan kan du spise nu?
Ja. Selv Scooby ved, at når en ven har problemer,
så smider man alt, man har i hænderne.
Selv snacks.
Jeg sagde jo, at Shaggy ikke er...
Shaggy er min kammerat.
Eller det tætteste jeg kommer på en.
Hele mit liv er en løgn.
Så slutter du dig til Scooby-holdet, mens vi redder ham?
Nej. Er du tosset?
Jeg forlader ikke slottet uden en masse riddere.
Åh nej... Jeg tror, de alle er ubrugelige.
Jeg har det... Knæl.
Jeg, Arthur Pendragon, konge af Camelot,
og den retmæssige ejer af Excalibur,
gør jer tre til riddere af det runde bord.
Lad os så redde vores kammerat.
Jeg elsker dit hår!
- Så er det det? Det er sært. - Hvad, Velma?
Intet. Men jeg kunne sværge på, at vi har været her før.
Nej, det ville du kunne huske.
Velkommen til Morgans fæstning.
Denne hule fører ned i Jordens indre,
hvor Morgan le Fay udøver sin mørke magi.
Vær ikke bange, Scooby.
Husk, vi er her for at redde Shaggy.
Arthur, hvordan kommer vi over den voldgrav?
Det er ikke uhyggeligt.
Der. Nedad den korridor.
Hvad venter vi på?
Det er de dødbringende fælder.
Nemlig. Det glemte jeg.
Velma, kan du få os forbi med dine kræfter som troldmandslærling?
Jeg kan prøve.
Så dumt.
"Jeg påkalder fablens ord,
lav en vej til ridderne af det runde bord.
For denne onde korridor vil skære
eller smadre os, hvis den kan."
- Virkede det? - Det ved jeg ikke.
- Åbenbart ikke. - Vi forsøgte.
Hvis vi tager tilbage nu, kommer vi hjem lige til te og ål i gele.
- Vi kan ikke gå. - Hvad skal vi så gøre?
Du er fældemesteren, Fred.
Du kan finde ud af det.
Er jeg en troldmand? Nej. Er jeg en kunstner?
Det havde jeg ikke tænkt over.
Undskyld. Hvad kan den her?
Jeg brugte buen, vi tog med til at lave en blide,
der vil kaste en sten gennem korridoren og trække slæden,
hvilket får os forbi fælderne, før de kan gøre os noget.
Det er en antifælde-fælde.
Genialt. Vi dør alle sammen.
- Klar? - Klar!
Og sådan gøres det. Vi klarede det.
Sir Fred, du er en dødbider.
Jeg tror, jeg er lidt hollandsk og norsk faktisk.
Jeg vidste, du kunne klare det.
Tak, kom så. Vi skal redde Shaggy.
Undskyld. Hvad er den frygtelige støj?
- Flere dødbringende fælder? - Det er Shaggy.
Scooby-Doo. Det er godt at se dig.
- Er du okay? - Det er jeg nu, hvor I er her.
Hors d'oeuvres?
- Kom nu. Vi må ud herfra. - Han har en pointe.
Lad intet gå til spilde, siger jeg altid.
Træd tilbage.
- Kan vi gå nu? - Jep. Maden er spist.
- Det er for sent. - Billedet er væk.
Hvad end vi gjorde, så gjorde vi tidslinjen værre.
Nu virker telefonen slet ikke.
Som om teknologien også forsvandt.
- Vi mislykkedes. - Ja, det gjorde I!
Endelig! Nu med Excalibur i hånden,
og sir Norville, der gav mig skødet på tronen...
Skødet på tronen?
Ja. For så meget mad som han kunne spise.
Det står her. Det hele er lovligt.
Shaggy, det gjorde du ikke?
Hvorfor skulle jeg ønske mig en trone, når jeg har te og en scone?
Med dette skøde og dette sværd
er jeg den retmæssige hersker over Camelot.
Kun hvis du kan holde fast i dem.
Tror du, du kan besejre mig?
Jeg er den allerstørste troldkvinde,
men nu drager jeg afsted.
"Drage." Fik I den?
Det er min lille, dumme vits,
siden I alle ser ud til at elske dumme vitser.
Den der brød jeg mig ikke om.
Drage!
Det er ikke godt.
Jeg er Morgan le Fay, hersker over Camelot, og jeg er sulten.
Dette bord er robust,
men det klarer ikke et angreb til.
Vi har brug for ægte magi til at komme ud af den her klemme.
Er du blevet bedre, Velma?
Nej. Men jeg kender et ord, der virker for os.
- Hvad er det? - Løb! Følg mig!
Hvis man ikke kan klare varmen, så forsvind fra dragens hule.
I kan ikke undslippe mig!
Kom nu, kong Arthur. Lad os lægge dragerne bag os.
Spring, Shaggy.
Jeg kan ikke holde døren for evigt.
Spring, Shaggy!
Dæmonhunde, Shaggy. Kom så!
Kong Arthur.
Jeg er sikker på, han klarer den.
I troede, I kunne undslippe mig, I fjolser.
Hvis I har nogle sidste ord, så brug dem nu.
Når tiden kommer, unge dreng,
vil du vide, hvordan bogen skal bruges.
Tak. På grund af jer kan vi vågne til en lysere morgendag.
Morgendag? Velma, billedet. Er det der igen?
- Niks. - Åh nej!
Har vi ødelagt fremtiden?
Ingen videospil? Ingen dobbelte cheeseburgere?
Ikke flere Scooby-snacks?
- Og ingen måde at komme hjem på. - Bare rolig, sir Fred.
Du kan slutte dig til mig og mine riddere om det runde bord.
Det kan I alle.
Sammen kan vi gøre verden til et bedre sted.
Skabe et kongeringe, hvor alle er velkomne,
så længe de kæmper på det godes side.
Sammen kan vi gøre Camelot til et fyrtårn,
der lyser ind i de mørkeste steder.
Bravo.
Velma, hvad laver du?
Jeg klapper bare af disse dygtige skuespillere.
Så det er vel slutningen på showet, ikke?
Fru Wentworth?
- Er hun også fanget i fortiden? - Nej, Shaggy.
Hun er ikke i fortiden, og det er vi heller ikke.
Men billedet på telefonen.
Jeg glemte at oplade den. Den døde bare.
Men al magien. At flyve og lysene...
Da hun frøs mig.
Det er, som jeg troede. Der var ingen magi.
Det hele er wirer, sovegas,
og det lysshow, som borgmesteren sagde, at byen
ville vise os senere.
Men hensyn til at fryse så ved vi alle, at du er letpåvirkelig,
når nogen råber i din retning.
- Hvad? Det passer ikke... - Spring!
Okay. Godt at vide.
Så hvad er folket? Skuespillere?
Ikke bare skuespillere.
Dette er ingen anden end den vidunderlige, britiske skuespiller
Winston Pilkingstonshire.
Winston Pilkingstonshire?
Han spiller Thundarr, barbaren på tv.
- Ikke? - Jo.
Jeg blev endnu mere mistænksom, da Arthur sagde "dæmonhunde",
en af Thundarrs sætninger.
Når man siger det samme i 30 år, så sidder det fast.
Men det, der virkelig afslørede det, var de muskler.
Jeg ville kunne genkende de muskler overalt.
- Vil du signere min tunika? - Ja, det er mig og mine muskler.
Men vi kunne ikke have gjort det
uden den fremragende middelalder-renaissancetrup.
Værsgo at bukke, alle sammen.
Velma, utrolig klaret.
Det er sandt. Jeg blev hyret til at spille kong Arthur
i Norville o'er Morganias nyeste turistattraktion,
Camelot Genfortalt.
Camelot Genfortalt? Hvad er det?
Det burde være tydeligt, Daphne.
Husker du, da vi kom til Norville o'er Morgania?
Vi nåede til rundkørslen, hvor en vej var spærret.
Dette må være en attraktion,
der er bygget i nærheden af byen for at tiltrække turister.
Sådan som Camelot ligger i den smalle dal
og for at dække over det, der ligger bag træerne,
og sådan som slottet kun har vinduer til en side,
så vil jeg vædde med, at Norville o'er Morgania
ligger et par kilometer herfra.
Hun har ret. Og I fem er vores første gæster
i det, vi håber, bliver en givtig underholdningsoplevelse.
Men skulle de slå os ud for at gøre det ægte?
Ja.
- På grund af dig. - Mig?
Husker du legenden om sir Norville?
Der stod, at hvis sir Norville eller efterkommere kom tilbage,
kunne de hævde, at Camelot var deres.
Da borgmesteren hørte om din slægt
og så din gamle medaljon med inskriptionen fra Camelot,
var han overbevist om, at du ville kræve din ret.
Præcis. Efter han mødte Shaggy,
organiserede han et bymøde og fortalte alle,
at de måtte gøre alt
for at få dig til at give os skødet til byen.
Jeg ønsker ikke at eje land.
- Ikke? - Nej, slet ikke.
Ved du, hvor mange uhyggelige, onde folk, vi har mødt,
der gør sære ting for jord?
Så jeg vil gladelig give afkald på skødet.
Bare giv mig papirerne.
Det er sødt.
Heldigvis har du allerede overgivet skødet til mig!
Det er ikke med i manuskriptet.
Det ved jeg, for jeg lært det hele udenad.
- Det gør jeg altid. Det er en dille. - Disse ignorante landsbybeboere
knoklede med kong Arthur-oplevelsen
og ville dele overskuddet med alle. Men ved I, hvad der er bedre
end at dele overskuddet med hundredvis af folk?
Ikke at dele det med nogen!
Når jeg sender dette til de rette myndigheder,
tilhører denne by og overskuddet mig!
Hun forsøger at slippe væk. Stands hende!
Pas på!
Og der forsvinder min pension.
Hun skal bare poste skødet, så er byen hendes.
- Vi må stoppe hende. - Hvor er den nærmeste postkasse?
Hvad er en postkasse, sir Fred?
Vi spiller ikke mere, tumpe.
Okay, undskyld.
Der er en to kilometer den vej i Norville o'er Morganias centrum.
Men hun er for langt væk. Vi kan ikke indhente hende nu.
Det kan vi godt.
Ariel, Ookla, afsted!
- Vil du? - Nej. Vær du Ariel.
Jeg er Ookla naturligvis.
De fjolser. Med dette skøde kan intet hindre mig i
at eje byen for altid.
Er det her din idé?
Bare rolig, søde. Det er en ombygget lastbil.
Et barn kunne køre den.
Se? Hvad sagde jeg? Barnemad.
Det her er utroligt!
Hun slipper væk!
Vi må stoppe hende.
Okay. Winston klarer det.
Hold fast, alle sammen!
Du godeste, hvor var det sjovt!
- Lad os prøve igen. - Ariel styrer!
Vi klarede det. Vi overlevede.
Men I lykkedes ikke med missionen!
Ikke endnu, onde troldkvinde.
Flyv, min skønne!
Og for en god ordens skyld...
Hvad? Det er ikke fair!
Hvad foregår der her?
Borgmester, vi kender alt til
dig og byen, der forsøger at få os til at tro,
at vi er fanget i den middelalderen, så I kan hævde, at byen er jeres.
Men I tænkte ikke på, at byens bibliotekar
ville forsøge at stjæle skødet til sig selv.
Og jeg havde klaret det,
hvis I ikke havde blandet jer.
Os...
Og en lille smule Scooby-bandemagi.
Jeg formoder, at du så vil kræve byen som din nu.
Aldrig i livet.
Dette land tilhører dig og resten af byen.
Jeg er ret stolt af at vide, at mine forfædre kom
fra så idérige og entreprenante folk.
Så er det kun en ting at gøre.
Hvad er det, borgmester?
Feste!
Ikke en dårlig måde at tilbringe en ferie.
Synes du ikke, sir Fred?
Slet ikke dårlig, sir Daphne.
Var noget af det ægte, hr. Pilkingstonshire?
Vores begyndende bromance? De mange sandwich?
- Noget af det? - Jeg er skuespiller,
men der er ting, man ikke kan forfalske.
En af de ting er en forkærlighed for sandwich.
Se sandwichscenen i Den store mand. Så ved du, hvad jeg mener.
Venskab er en anden.
I børn er ikke så slemme for yankeer at være.
Amerikanere.
Jeg har et vidunderligt sommerhus i UK.
I må besøge mig engang.
Og bo på et hotel i nærheden.
- Ost. - Ost.
Jeg forstår stadig ikke, hvordan du gjorde.
Det kolde luft, ildkuglerne, at flyve...
Det hele føltes så virkeligt.
Magi er virkelig.
Du skal bare søge dybt inden i for at finde det.
Okay, jeg forstår. En troldmand afslører aldrig sine tricks.
Og nu, unge lærling, må jeg afsted.
Husker du det, jeg lærte dig?
Når du finder ud af magi, er der intet, du ikke kan.
Selvfølgelig. Mange tak, "Merlin".
Det har været surrealistisk.
Farvel.
Hvor skal din ven hen? Han går glip af fyrværkeriet.
Min ven? Mener du Merlin?
Er han ikke en af beboerne?
Nej. Jeg har aldrig set ham før.
- Vi troede, han kom med dig. - Det gjorde han ikke.
Hvis han ikke kom med jer, så...
Nej. Det kan ikke passe.
Jeg sagde jo, at virkeligheden var en simulation.
Scooby-Dooby-Doo!
Tekster af: Toni Spring